RO
16.6.2022
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 161/99
45.
Măsurile de finanțare de risc trebuie să stimuleze investitorii de pe piață să furnizeze finanțare pentru întreprinderile eligibile potențial viabile peste nivelurile de finanțare furnizate în lipsa unor astfel de stimulente sau să își asume riscuri suplimentare ori ambele.
Se consideră că măsura de finanțare de risc are un efect stimulativ în cazul în care mobilizează investiții din sursele de pe piață astfel încât finanțarea totală furnizată întreprinderilor eligibile să depășească bugetul măsurii.
Prin urmare, un element esențial în selecția intermediarilor financiari și a administratorilor fondurilor ar trebui să fie capacitatea acestora de a mobiliza investiții private suplimentare.
46.
În cazul în care instrumentele de datorie finanțate sunt utilizate pentru a refinanța împrumuturi existente, nu se consideră că aceste instrumente au un efect stimulativ și niciun element de ajutor al instrumentelor respective nu poate fi considerat compatibil în temeiul prezentelor orientări.
47.
Evaluarea efectului stimulativ este strâns legată de evaluarea necesității intervenției statului analizată în secțiunea 3.2.2.
De asemenea, adecvarea unei măsuri pentru a atrage resurse private depinde, în ultimă instanță, de modul în care a fost concepută măsura respectivă în ceea ce privește echilibrarea riscurilor și a randamentelor între finanțatorii publici și cei privați, aspect care este, de asemenea, strâns legat de adecvarea modului în care a fost concepută măsura de ajutor de stat pentru finanțare de risc (a se vedea secțiunea 3.2.3).
Prin urmare, odată ce necesitatea intervenției statului a fost corect identificată și măsura a fost concepută într-un mod corespunzător, se poate presupune existența unui efect stimulativ.
3.2.
A doua condiție: evitarea efectelor negative asupra condițiilor schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun
48.
Articolul 107 alineatul (3) litera (c) din tratat permite Comisiei să considere compatibile ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități economice sau anumitor regiuni economice, dar numai „în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun”.
49.
Evaluarea efectelor negative asupra pieței interne implică evaluări economice și sociale complexe.
Comisia va explica în prezenta secțiune modul în care intenționează să își exercite puterea de apreciere în acest sens.
50.
Prin însăși natura sa, orice măsură de ajutor de stat duce la denaturări ale concurenței și are un efect asupra schimburilor comerciale dintre statele membre.
Cu toate acestea, pentru a stabili dacă efectele de denaturare ale ajutorului sunt limitate la minimum, Comisia va verifica dacă ajutorul este necesar (a se vedea secțiunea 3.2.2), adecvat (a se vedea secțiunea 3.2.3) și proporțional (a se vedea secțiunea 3.2.4).
Pentru a înlesni efectuarea acestei verificări, Comisia le solicită statelor membre să prezinte elemente de probă sub forma unei evaluări ex ante, astfel cum se descrie în secțiunea 3.2.1.
51.
Comisia va evalua apoi efectele negative ale ajutorului pentru finanțare de risc în cauză asupra concurenței și condițiilor schimburilor comerciale.
Mai exact, ajutoarele în domeniul finanțării de risc pot duce la excluderea investitorilor privați, pot avea efecte de denaturare la nivelul intermediarilor financiari, pot cauza denaturări specifice ale pieței produselor și pot avea efecte de delocalizare.
Comisia va examina efectele negative ale ajutorului asupra concurenței și schimburilor comerciale și le va pune în balanță cu efectele pozitive ale ajutorului (a se vedea secțiunea 3.2.5).
În cazul în care efectele pozitive depășesc efectele negative, Comisia va considera ajutorul ca fiind compatibil.
52.
În fine, Comisia se va asigura că ajutorul respectă cerințele în materie de transparență (a se vedea secțiunea 3.2.6).
3.2.1.
Elementele de bază ale evaluării ex ante care trebuie prezentate Comisiei de către statul membru în cauză
53.
Ajutorul de stat poate fi justificat numai dacă poate determina o evoluție semnificativă pe care piața nu o poate realiza ea însăși, de exemplu prin remedierea unei disfuncționalități a pieței sau prin înlăturarea unui alt obstacol relevant care împiedică furnizarea de finanțare de risc sau de investiții.
54.
Ajutorul de stat poate fi necesar pentru a spori furnizarea de finanțare de risc într-o situație în care piața nu reușește să producă singură un rezultat eficient sau nu produce un rezultat în timp util.
Comisia consideră că nu există o disfuncționalitate generală a pieței în ceea ce privește accesul la finanțare al întreprinderilor nouînființate, al IMM-urilor sau al întreprinderilor mici cu capitalizare medie, ci numai o disfuncționalitate legată de anumite grupuri de întreprinderi nou-înființate, de IMM-uri și de unele tipuri de întreprinderi cu capitalizare medie, în funcție, mai ales, de contextul economic specific al statului membru în cauză și de domeniul de activitate (de exemplu, în unele sectoare, riscurile pot fi supraestimate).