ET
16.6.2022
b)
Euroopa Liidu Teataja
L 161/109
Rahastatud võlainstrumendid: laenud
114.
Riskifinantseerimismeede võib hõlmata laenude andmist kas finantsvahendajate või lõplike abisaajate tasandil.
115.
Rahastatud võlainstrumendid võivad esineda eri kujul, sealhulgas allutatud laenudena ja portfelli riskijagamis­ laenudena.
Allutatud laene võib anda finantsvahendajatele nende kapitalistruktuuri tugevdamiseks, et pakkuda abikõlblikele ettevõtjatele täiendavat rahastamist.
Portfelli riskijagamislaenud on mõeldud laenu andmiseks sellistele finantsvahendajatele, kes kohustuvad kaasrahastama abikõlblikele ettevõtjatele antavate uute laenude või liisingute portfelli teatava kaasrahastamismäärani koos portfelli krediidiriski laenu- või liisingupõhise jagamisega.
Mõlemad juhul tegutseb finantsvahendaja abikõlblikesse ettevõtjatesse investeerimisel kaasinvestorina, kuid talle saab osaks eeliskohtlemine võrreldes riikliku investori või laenuandjaga, sest instrumendiga vähendatakse tema riskipositsiooni seoses aluseks olevast laenuportfellist tuleneva krediidiriskiga.
116.
Üldiselt võib öelda, et kui instrumendi riskimaandamise omadused lubavad riiklikul investoril või laenuandjal asjaomase laenuportfelli puhul võtta esimese järjekoha kahju positsioon, mis ületab üldises grupierandi määruses sätestatud ülemmäära, võib meetme võtmine olla õigustatud üksnes juhul, kui meede on suunatud eranditult idufirmadele ja VKEdele enne nende esimest ärilist müüki või idee teostatavuse tõendamise etapis, või väga suure turutõrke või muu asjakohase takistuse korral, mis tuleb eelhinnangus selgelt kindlaks teha.
Komisjon suhtub soosivalt meetmetesse, millega nähakse ette riikliku investori esimese järjekoha kahju sõnaselge ülemmäär, eelkõige juhul, kui selline ülemmäär ei ole suurem kui 35 %.
117.
Portfelli riskijagamise laenuinstrumentidega tuleks tagada, et valitud finantsvahendaja suhtes kehtib märkimisväärne kaasinvesteerimise määr.
See nõue loetakse täidetuks juhul, kui asjaomane määr on vähemalt 30 % aluseks oleva laenuportfelli väärtusest.
c)
Rahastamata võlainstrumendid: garantiid
118.
Riskifinantseerimismeede võib hõlmata garantiide või edasigarantiide andmist finantsvahendajatele või garantiide andmist lõplikele abisaajatele või nende mõlema kombinatsiooni.
Garantiiga hõlmatud abikõlblikud tehingud peavad olema riskifinantseerimiseks algatatud uued abikõlblikud laenutehingud, sealhulgas liisinguinstrumendid, samuti kvaasiomakapitali investeerimisinstrumendid, kuid mitte omakapitaliinstrumendid.
119.
Garantiisid tuleks anda portfellipõhiselt.
Finantsvahendajad võivad välja valida tehingud, mida nad soovivad lisada garantiiga kaetud portfelli, tingimusel et portfelli lisatud tehingud vastavad riskifinantseerimismeetmes kindlaks määratud abikõlblikkuse kriteeriumidele.
Garantiisid tuleks pakkuda sellise määraga, millega on tagatud asjakohane finantsvahendajatega riski ja tulu jagamise tase.
Garantiimäär võib olla üldise grupierandi määruse artiklis 21 sätestatud ülemmäärast kõrgem eelkõige nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ja eelhinnangu järeldustest tulenevalt, kuid see ei tohi ületada 90 %.
See võib olla nii näiteks garantiide puhul, mis on antud laenudele või kvaasiomakapitali investeeringutele, mis on mõeldud idufirmadele või VKEdele enne nende esimest ärilist müüki või idee teostatavuse tõendamise etapis.
120.
Ülemmääraga garantiide puhul peaks piirmäär põhimõtteliselt katma ainult oodatavat kahjumit.
Juhul kui piirmäär katab ka ootamatut kahjumit, peaks viimane olema hinnastatud sellisel tasemel, mis kajastab täiendavat riskikatet.
Piirmäär ei tohiks üldjuhul olla suurem kui 35 %.
Ülemmäärata garantiisid (garantiid, mille puhul on kindlaks määratud garantiimäär, kuid mitte piirmäär) võib pakkuda nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ning need peavad olema hinnastatud nii, et need kajastaksid garantiiga pakutud täiendavat riskikatet.
121.
Garantii kestus peaks olema ajaliselt piiratud, tavaliselt kuni kümme aastat, ilma et see mõjutaks garantiiga hõlmatud üksikute võlainstrumentide tähtaega, mis võib olla pikem.
Garantiid peab vähendama, kui finantsvahendaja ei lisa konkreetse perioodi jooksul portfelli minimaalset investeeringusummat.
Kasutamata summadelt peab nõudma kohustistasu.
Selleks et motiveerida vahendajaid kokkulepitud mahte saavutama, võib kasutada selliseid meetodeid nagu kohustistasud, päästiksündmused või vahe-eesmärgid.