ET
16.6.2022
Euroopa Liidu Teataja
L 161/99
45.
Riskifinantseerimismeetmega tuleb stimuleerida turul tegutsevaid investoreid pakkuma rahalisi vahendeid potentsiaalselt elujõulistele ettevõtjatele kõrgemal rahastamise tasemel kui see, mida pakutakse selliste stiimulite puudumise korral, või võtma lisariski või tegema mõlemat.
Leitakse, et riskifinantseerimismeetmel on ergutav mõju siis, kui riskifinantseerimismeetmega kaasatakse turul olemasolevatest allikatest investeeringud nii, et abikõlblikele ettevõtjatele antav kogurahastamine ületab meetme eelarvet.
Sellest tulenevalt peaks finantsva­ hendajate ja fondivalitsejate valimisel olema peamine tegur nende suutlikkus kaasata täiendavaid erasektori investeeringuid.
46.
Kui rahastatud võlainstrumente kasutatakse olemasolevate laenude refinantseerimiseks, siis ei leita neil olevat ergutavat mõju ja selliste instrumentide abielemente ei saa pidada käesolevate suuniste kohaselt siseturuga kokkusobivaks.
47.
Ergutava mõju hindamine on tihedalt seotud riigi sekkumise vajaduse hindamisega, mida on käsitletud punktis 3.2.2.
Lisaks sõltub meetme sobivus erasektori rahaliste vahendite finantsvõimenduseks lõppkokkuvõttes meetme ülesehitusest, st sellest, kuidas on meetme raames ette nähtud riskide ja tulude jagamine riiklike ja erafinantseerijate vahel, mis on tihedalt seotud ka küsimusega, kas riigiabimeetme kohase riskifinantseeringu ülesehitus on asjakohane (vt punkt 3.2.3).
Seega, kui vajadus riigi sekkumise järele on nõuetekohaselt kindlaks tehtud ja meetme ülesehitus on asjakohane, siis võib eeldada, et ergutav mõju on olemas.
3.2.
Teine tingimus: sellise ebasoovitava mõju vältimine, mis avaldub kaubandustingimustele määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega
48.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkt c võimaldab komisjonil pidada siseturuga kokkusobivaks abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kuid üksnes siis, „kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega“.
49.
Siseturule avalduva negatiivse mõju hindamise käigus tuleb anda keerulisi majanduslikke ja sotsiaalseid hinnanguid.
Komisjon selgitab käesolevas jaos, kuidas ta kavatseb sellega seoses oma kaalutlusõigust kasutada.
50.
Iga riigiabimeede moonutab juba oma olemuse tõttu konkurentsi ja mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust.
Selleks et kindlaks teha, kas abi konkurentsi moonutav mõju piirdub vajaliku miinimumiga, kontrollib komisjon, kas abi on vajalik (vt punkt 3.2.2), asjakohane (vt punkt 3.2.3) ja proportsionaalne (vt punkt 3.2.4).
Sellise kontrolli tegemise võimaldamiseks nõuab komisjon, et liikmesriigid esitaksid tõendid eelhinnangu vormis, nagu on kirjeldatud punktis 3.2.1.
51.
Seejärel hindab komisjon kõnealuse riskifinantseerimisabi negatiivset mõju konkurentsile ja kaubandustin­ gimustele.
Riskifinantseerimise valdkonnas antav abi võib nimelt põhjustada erainvestorite väljatõrjumist, avaldada moonutavat mõju finantsvahendajate tasandil, põhjustada konkreetse tooteturu moonutusi ja avaldada tegevuse üleviimisega seotud mõju.
Komisjon hindab abi negatiivset mõju konkurentsile ja kaubandusele ning võrdleb seda abi positiivse mõjuga (vt punkt 3.2.5).
Kui positiivne mõju kaalub üles negatiivse mõju, peab komisjon abi siseturuga kokkusobivaks.
52.
Viimasena teeb komisjon kindlaks, kas abi vastab läbipaistvusnõuetele (vt punkt 3.2.6).
3.2.1.
Eelhindamise põhielemendid, mille asjaomased liikmesriigid peavad komisjonile esitama
53.
Riigiabi võib olla õigustatud üksnes juhul, kui sellega kaasneb oluline muutus, mida turg ise ei suuda saavutada, nagu turutõrke kõrvaldamine või riskifinantseerimise või investeeringu tegemisel esineva muu asjakohase takistuse kõrvaldamine.
54.
Riigiabi võib olla vajalik, et suurendada riskifinantseerimise pakkumist olukorras, kus turg üksi ei suuda tõhusat tulemust saavutada või saavutada seda õigeaegselt.
Komisjon on seisukohal, et idufirmade, VKEde või keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjate juurdepääsul rahastamisele ei esine üldist turutõrget, vaid ainult tõrge, mis on seotud teatavate idufirmade või VKEde rühmade ja teatavat liiki keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatega, sõltuvalt eelkõige asjaomase liikmesriigi konkreetsest majanduslikust olukorrast ning nende tegevusvaldkonnast (nt võidakse teatavates sektorites riske üle hinnata).