L 161/92
DA
Den Europæiske Unions Tidende
16.6.2022
18.
Medlemsstaterne kan imidlertid også udforme risikofinansieringsforanstaltninger på en sådan måde, at de ikke indeholder statsstøtte efter traktatens artikel 107, stk.
1, fordi de f.eks.
opfylder den markedsøkonomiske aktørtest (35) eller betingelserne i den relevante de minimis-forordning (36).
Sådanne foranstaltninger skal ikke anmeldes til Kommissionen.
19.
Disse retningslinjer omhandler ikke foreneligheden med det indre marked af statsstøtteforanstaltninger, der opfylder kriterierne i andre retningslinjer, rammebestemmelser eller forordninger om statsstøtte.
Kommissionen vil være særlig opmærksom på behovet for at forhindre, at disse retningslinjer anvendes til at forfølge politiske mål, som primært indgår i andre rammebestemmelser, retningslinjer og forordninger om statsstøtte.
20.
Disse retningslinjer berører ikke vurderingen i henhold til statsstøttereglerne af andre typer finansielle instrumenter end dem, der er omfattet heraf, f.eks.
instrumenter til securitisering af eksisterende lån.
21.
Kommissionen vil udelukkende anvende principperne i disse retningslinjer på risikofinansieringsordninger.
Principperne vil ikke blive anvendt i forbindelse med ydelse af risikofinansieringsstøtte på ad hoc-basis til individuelle virksomheder, undtagen i forbindelse med foranstaltninger, der har til formål at støtte en bestemt alternativ handelsplatform.
22.
Det er vigtigt at huske, at risikofinansieringsforanstaltninger skal anvendes gennem finansielle formidlere eller alternative handelsplatforme, undtagen i forbindelse med skatteincitamenter for direkte investeringer i støtteberettigede virksomheder.
Derfor henhører en foranstaltning, hvorved medlemsstaten eller en offentlig enhed investerer direkte i virksomheder uden medvirken af finansielle formidlere, ikke under anvendelsesområdet for statsstøttereglerne om risikofinansiering i den generelle gruppefritagelsesforordning eller disse retningslinjer.
23.
I lyset af store virksomheders mere veldokumenterede resultater og højere sikkerhedsstillelse mener Kommissionen, at sådanne virksomheder som hovedregel ikke har ikke har de samme vanskeligheder med at få adgang til finansiering som opstartsvirksomheder og SMV'er, og at støtte til sådanne virksomheder derfor ikke bør være omfattet af disse retningslinjer.
En risikofinansieringsforanstaltning til gavn for store virksomheder kan undtagelsesvis blive betragtet som forenelig på grundlag af disse retningslinjer, hvis den er rettet mod små midcapselskaber, jf. afsnit 3.2.2.1, litra a), eller innovative midcapselskaber, der gennemfører forsknings- og udviklings- (»FoU«) og innovationsprojekter, jf. afsnit 3.2.2.1, litra b).
24.
Kommissionen vil ikke anvende principperne i disse retningslinjer på risikofinansieringsstøtte til virksomheder, der er noteret på et reguleret marked, da deres notering er et udtryk for deres evne til at tiltrække privat finansiering.
25.
Risikofinansieringsforanstaltninger uden deltagelse af uafhængige private investorer vil ikke blive betragtet som forenelige efter disse retningslinjer.
I sådanne tilfælde bør medlemsstaten overveje alternative politiske muligheder for at opnå de samme mål og resultater på en mere hensigtsmæssig måde, f.eks. regional investeringsstøtte eller opstartsstøtte, som er tilladt i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordning.
26.
Risikofinansieringsforanstaltninger vil ikke blive betragtet som forenelige i henhold til disse retningslinjer, hvis uafhængige private investorer ikke påtager sig nogen større risiko, eller hvis fordelene udelukkende tilflyder private investorer.
Risiko- og afkastdeling er i henhold til disse retningslinjer en nødvendig betingelse for at begrænse statens finansielle eksponering og sikre den et rimeligt udbytte.
27.
Med undtagelse af risikofinansieringsstøtte i form af erstatningskapital, der er underlagt betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, må risikofinansieringsstøtte, der er omfattet af disse retningslinjer, ikke anvendes til at støtte buy-out.
(35) Jf.
fodnote 34.
(36) Kommissionens forordning (EU) nr.
1407/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 1), Kommissionens forordning (EU) nr.
1408/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte i landbrugssektoren (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 9), Kommissionens forordning (EU) nr.
717/2014 af 27. juni 2014 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte i fiskeri- og akvakultursektoren (EUT L 190 af 28.6.2014, s. 45).