16.6.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
L 161/115
168.
For at gøre det muligt for Kommissionen at vurdere de sandsynlige negative virkninger på konkurrence og samhandel kan medlemsstaten fremsende enhver undersøgelse eller anden relevant tilgængelig dokumentation, herunder efterfølgende evalueringer foretaget for ordninger, der er sammenlignelige med hensyn til de støtteberettigede virksomheder, finansieringsstrukturer, designparametre og geografiske områder.
169.
På markedet for ydelse af risikofinansiering kan statsstøtte resultere i fortrængning af private investorer.
Det kan mindske private investorers incitamenter til at finansiere støtteberettigede virksomheder og tilskynde dem til at vente, indtil staten yder støtte til sådanne investeringer.
Denne risiko stiger, jo højere en samlet finansiering der ydes til de endelige modtagere, jo større modtagervirksomhederne er, og jo mere fremskredent virksomhedernes udviklingsniveau er, da der under disse omstændigheder gradvis bliver lettere adgang til privat finansiering.
Derudover bør statsstøtte ikke erstatte den normale forretningsmæssige risiko ved investeringer, som investorerne ville have påtaget sig, selv uden statsstøtte.
I det omfang markedssvigtet eller den anden relevante hindring er korrekt defineret, er det imidlertid mindre sandsynligt, at risikofinansieringsforanstaltninger vil resultere i en sådan fortrængning.
170.
På de finansielle formidleres niveau kan støtte have fordrejende virkninger i relation til styrkelse eller opretholdelse af en formidlers markedsposition, f.eks. på markedet i en bestemt region.
Selv når støtten ikke direkte styrker den finansielle formidlers markedsposition, kan den gøre det indirekte ved at få eksisterende konkurrenter til at afstå fra at ekspandere eller til at forlade markedet eller ved at afholde nye konkurrenter fra at gå ind på markedet.
171.
Risikofinansieringsforanstaltninger skal være rettet mod vækstorienterede virksomheder, som ikke kan tiltrække tilstrækkelig finansiering fra private midler, men kan blive levedygtige med statsstøtte til risikofinansiering.
Hvis en foranstaltning går ud på at oprette en offentlig fond, men denne fonds investeringsstrategi ikke med tilstrækkelig tydelighed viser de udvalgte støtteberettigede virksomheders potentielle bæredygtighed, vil foranstaltningen imidlertid næppe opfylde kravene i afvejningstesten (jf. afsnit 3.2.5.3), da risikofinansieringsinve­ steringen i dette tilfælde sandsynligvis vil fungere som et tilskud.
172.
De betingelser vedrørende forretningsledelse og profitorienteret beslutningstagning, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, er vigtige med henblik på at sikre, at udvælgelsen af de endelige støtteberettigede virksomheder sker ud fra en forretningsmæssig begrundelse.
Kommissionen vil derfor tage hensyn til disse betingelser, når den vurderer risikofinansieringsforanstaltninger i henhold til disse retningslinjer, herunder når foranstaltningen involverer offentlige finansielle formidlere.
173.
Små investeringsfonde med et begrænset, regionalt fokus og utilstrækkelige forvaltningsordninger vil blive underkastet en nærmere undersøgelse for at undgå risikoen for at fastholde ineffektive markedsstrukturer.
Regionale risikofinansieringsordninger vil muligvis ikke altid have den fornødne skala og rækkevidde som følge af manglende diversificering forbundet med det muligvis lave antal støtteberettigede virksomheder som investeringsmål, hvilket kan begrænse sådanne midlers effektivitet og resultere i, at der bliver ydet støtte til knap så bæredygtige virksomheder.
I sådanne tilfælde kan investeringer måske fordreje konkurrencen og skabe urimelige fordele for visse virksomheder.
174.
På de endelige modtageres niveau kan foranstaltningen have fordrejende virkninger på de produktmarkeder, hvor de pågældende virksomheder konkurrerer.
Foranstaltningen kan f.eks. fordreje konkurrencen, hvis den er rettet mod virksomheder i sektorer, der ikke leverer de forventede resultater.
En betydelig kapacitetsudvidelse som følge af statsstøtte i et marked, der underpræsterer, kan fordreje konkurrencen i særlig høj grad, da etablering eller opretholdelse af overkapacitet kan føre til lavere avancer, mindske konkurrenternes investeringer eller endog få dem til at forlade markedet.
Det kan endvidere forhindre nye virksomheder i at komme ind på markedet.
Denne situation vil resultere i ineffektive markedsstrukturer, der også vil være skadelige for forbrugerne på lang sigt.
Hvis markedet i målsektorerne er i vækst, vil der normalt være mindre grund til at frygte, at støtten vil påvirke dynamiske incitamenter negativt eller skabe urimelige hindringer for afgang eller adgang.
Kommissionen mener, at risikoen for sådanne fordrejninger er betydelig, når risikofinansieringsforanstaltningen er sektorspecifik eller giver visse sektorer forrang frem for andre.
I sådanne tilfælde vil Kommission undersøge produktionskapaciteten i den givne sektor i lyset af den potentielle efterspørgsel.
For at gøre det muligt for Kommissionen at foretage en sådan vurdering skal medlemsstaten i sin anmeldelse angive, om den pågældende risikofinansieringsforanstaltning er sektorspecifik, eller om hovedvægten lægges på visse sektorer frem for andre.