DA
16.6.2022
Den Europæiske Unions Tidende
L 161/99
45.
Risikofinansieringsforanstaltninger skal tilskynde markedsinvestorerne til at yde finansiering til potentielt levedygtige støtteberettigede virksomheder i et større omfang, end hvad der ville blive ydet i fraværet af en sådan tilskyndelse, og/eller til at påtage sig en ekstra risiko.
En risikofinansieringsforanstaltning anses for at have en tilskyndelsesvirkning, hvis den mobiliserer investeringer fra markedskilder, så den samlede finansiering til de støtteberettigede virksomheder overstiger foranstaltningens budget.
Et vigtigt element i udvælgelsen af finansielle formidlere og fondsforvaltere bør således være deres evne til at mobilisere yderligere private investeringer.
46.
Såfremt der anvendes finansierede gældsinstrumenter til at refinansiere eksisterende lån, anses de ikke for at have nogen tilskyndelsesvirkning, og ethvert støtteelement i sådanne instrumenter kan ikke anses for at være foreneligt i henhold til disse retningslinjer.
47.
Vurderingen af tilskyndelsesvirkningen er tæt knyttet til vurderingen af behovet for statslig indgriben, som er omhandlet i afsnit 3.2.2.
Endvidere afhænger en foranstaltnings egnethed til at tiltrække private midler i sidste ende af foranstaltningens udformning med hensyn til fordelingen af risiko og afkast mellem offentlige og private finansieringsudbydere, hvilket også er tæt knyttet til spørgsmålet om, hvorvidt den statslige støtteforanstaltning for risikofinansiering er formålstjenlig (jf. afsnit 3.2.3).
I det øjeblik, hvor behovet for statslig indgriben er behørigt konstateret, og foranstaltningen har en hensigtsmæssig udformning, kan der derfor antages at være tale om en tilskyndelsesvirkning.
3.2.
Anden betingelse: Undgåelse af sådanne virkninger på samhandelsvilkårene, der strider mod den fælles interesse
48.
Traktatens artikel 107, stk.
3, litra c), giver Kommissionen mulighed for at betragte støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner som forenelig med det indre marked, men kun »når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse«.
49.
Vurderingen af de negative virkninger på det indre marked indebærer komplekse økonomiske og sociale vurderinger.
Kommissionen vil i dette afsnit redegøre for, hvordan den agter at udøve sit skøn i denne henseende.
50.
Enhver statsstøtteforanstaltning skaber i sagens natur konkurrencefordrejninger og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
For at fastslå, om støttens konkurrencefordrejende virkninger er begrænset til et minimum, vil Kommissionen dog undersøge, om støtten er nødvendig (jf. afsnit 3.2.2), formålstjenlig (jf. afsnit 3.2.3) og proportional (jf. afsnit 3.2.4).
For at gøre det muligt for Kommissionen at gennemføre denne undersøgelse kræver den, at medlemsstaterne fremlægger dokumentation i form af en forudgående vurdering som beskrevet i afsnit 3.2.1.
51.
Kommissionen vil derefter vurdere den pågældende risikofinansieringsstøttes negative virkning på konkurrence og samhandelsvilkår.
Mere specifikt kan støtte inden for risikofinansiering føre til fortrængning af private investorer, fordrejninger i forhold til finansielle formidlere, specifikke produktmarkedsforstyrrelser og udflytning.
Kommissionen vil undersøge disse negative virkninger af støtten på konkurrencen og samhandelen og veje dem op imod støttens positive virkninger (jf. afsnit 3.2.5).
Hvis de positive virkninger opvejer de negative virkninger, vil Kommissionen betragte støtten som forenelig.
52.
Endelig vil Kommissionen sikre, at støtten opfylder kravene om gennemsigtighed (jf. afsnit 3.2.6).
3.2.1.
Grundelementer i den forudgående vurdering, som medlemsstaten skal fremlægge for Kommissionen
53.
Statsstøtte kan kun være berettiget, hvis den kan skabe en væsentlig udvikling, som markedet ikke selv kan skabe, f.eks. ved at afhjælpe et markedssvigt eller en anden relevant hindring for et risikofinansierings- eller investeringsudbud.
54.
Statsstøtte kan være nødvendig for at øge udbuddet af risikofinansiering i en situation, hvor markedet ikke af sig selv fører til et effektivt resultat eller ikke gør dette i tide.
Kommissionen mener ikke, at der foreligger generelle markedssvigt med hensyn til adgang til finansiering for opstartsvirksomheder, SMV'er eller midcapselskaber, men kun svigt i forbindelse med visse grupper af opstartsvirksomheder og SMV'er samt nogle typer midcapselskaber, navnlig afhængigt af den relevante medlemsstats specifikke økonomiske baggrund og virksomhedens erhvervsområde (eksempelvis kan risiciene i nogle sektorer være overvurderet)