L 152/6
(12)
SL
Uradni list Evropske unije
3.6.2022
Ureditev ponovne uporabe, določena v tej uredbi, bi se morala uporabljati za podatke, ki jih zadevni organi javnega sektorja zagotavljajo kot del svojih javnih nalog, kakor so opredeljene s pravom ali drugimi zavezujočimi pravili v državah članicah.
Če takih pravil ni, bi bilo treba te javne naloge opredeliti v skladu z običajno upravno prakso v državah članicah, pod pogojem, da je obseg teh javnih nalog pregleden in predmet pregledov.
Javne naloge so lahko opredeljene na splošno ali za vsak primer posebej za posamezne organe javnega sektorja.
Ker javna podjetja niso zajeta v opredelitvi organa javnega sektorja, podatki, ki jih hranijo javna podjetja, ne bi smeli biti zajeti v tej uredbi.
Podatki, ki jih hranijo kulturne ustanove, kot so knjižnice, arhivi in muzeji, pa tudi orkestri, opere, baleti in gledališča, ter izobraževalne ustanove, ne bi smeli biti zajeti v tej uredbi, saj nad deli in drugimi dokumenti, ki jih hranijo, pravice intelektualne lastnine večinoma pripadajo tretjim osebam.
Raziskovalne organizacije in organizacije, ki raziskave financirajo, bi lahko bile organizirane tudi kot organi javnega sektorja ali osebe javnega prava.
Uporaba te uredbe bi za take hibridne organizacije morala biti omejena le na njihovo vlogo raziskovalnih organizacij.
Če raziskovalna organizacija hrani podatke kot del posebnega javno-zasebnega združenja z organizacijami zasebnega sektorja ali drugimi organi javnega sektorja, osebami javnega prava ali hibridnimi raziskovalnimi organizacijami, to je takimi, ki so organizirane kot organi javnega sektorja ali javna podjetja, z glavnim namenom izvajanja raziskav, ta uredba prav tako ne bi smela zajemati teh podatkov.
Kadar je to ustrezno, bi države članice morale imeti možnost, da to uredbo uporabljajo za javna ali zasebna podjetja, ki opravljajo naloge javnega sektorja ali opravljajo storitve splošnega pomena.
Za izmenjavo podatkov izključno zaradi opravljanja javnih nalog med organi javnega sektorja v Uniji oziroma med organi javnega sektorja v Uniji in organi javnega sektorja v tretjih državah ali mednarodnimi organizacijami, kot tudi za izmenjavo podatkov med raziskovalci za neposlovne znanstvenoraziskovalne namene, ne bi smele veljati določbe te uredbe o ponovni uporabi nekaterih kategorij zaščitenih podatkov, ki jih hranijo organi javnega sektorja.
(13)
Organi javnega sektorja bi morali pri določanju načel za ponovno uporabo podatkov, ki jih hranijo, biti skladni s konkurenčnim pravom in se izogibati sklepanju sporazumov, katerih cilj ali posledica bi lahko bil nastanek izključnih pravic do ponovne uporabe določenih podatkov.
Taki sporazumi bi smeli biti možni samo, kadar so upravičeni in potrebni za zagotovitev storitve ali izdelka splošnega pomena.
To bi lahko veljalo, kadar je izključna uporaba podatkov edini način za doseganje največje možne družbene koristi zadevnih podatkov, npr. če obstaja samo en subjekt (ki je specializiran za obdelavo določenega nabora podatkov), ki je sposoben zagotoviti storitev ali izdelek, ki organu javnega sektorja omogoča zagotavljanje storitve ali izdelka splošnega pomena.
Vendar bi bilo take sporazume treba sklepati v skladu z veljavnim pravom Unije ali nacionalnim pravom in bi jih bilo treba redno pregledovati na podlagi tržne analize, da bi ugotovili, ali je taka izključnost še vedno potrebna.
Poleg tega bi morale take ureditve biti skladne z ustreznimi pravili o državni pomoči in bi jih bilo treba sklepati za omejeno obdobje trajanja največ 12 mesecev.
Za zagotovitev preglednosti bi bilo treba take izključne sporazume objaviti na spletu v obliki, ki je skladna z ustreznim pravom Unije o javnem naročanju.
Kadar izključna pravica do ponovne uporabe podatkov ne izpolnjuje te uredbe, bi morala biti ta izključna pravica neveljavna.
(14)
Prepovedani izključni sporazumi in druge prakse ali ureditve, ki so bili sklenjeni ali veljavni pred datumom začetka veljavnosti te uredbe ter se nanašajo na ponovno uporabo podatkov, ki jih hranijo organi javnega sektorja, in ne podeljujejo izključnih pravic, a je mogoče razumno pričakovati, da bodo omejevali razpoložljivost podatkov za ponovno uporabo, se po poteku veljavnosti ne bi smeli podaljšati.
Sporazume, sklenjene za nedoločeno ali daljše obdobje, bi bilo treba odpovedati v 30 mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(15)
Ta uredba bi morala določiti pogoje za ponovno uporabo zaščitenih podatkov, ki se uporabljajo za organe javnega sektorja, ki so po nacionalnem pravu imenovani kot pristojni za odobritev ali zavrnitev dostopa za ponovno uporabo, pri čemer ti pogoji ne posegajo v pravice in obveznosti glede dostopa do takih podatkov.
Ti pogoji bi morali biti nediskriminatorni, pregledni, sorazmerni in objektivno utemeljeni ter ne bi smeli omejevati konkurence, še posebej pa bi morali spodbujati dostop MSP ter zagonskih podjetij do takih podatkov.
Pogoji za ponovno uporabo bi morali biti zasnovani tako, da spodbujajo znanstvene raziskave, tako da bi na primer dajanje prednosti znanstvenim raziskavam moralo praviloma veljati za nediskriminatorno.
Organi javnega sektorja, ki dovoljujejo ponovno uporabo, bi morali razpolagati s tehničnimi sredstvi, potrebnimi za zaščito pravic in interesov tretjih oseb, ter bi morali imeti pooblastila, da od ponovnega uporabnika zahtevajo potrebne informacije.
Pogoji za ponovno uporabo podatkov bi morali biti omejeni na tisto, kar je potrebno za varovanje pravic in interesov tretjih oseb do podatkov ter celovitosti informacijske tehnologije in komunikacijskih sistemov organov javnega sektorja.
Organi javnega sektorja bi morali uporabljati pogoje, ki najbolj koristijo interesom ponovnega uporabnika, ne da bi