L 152/50
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
3.6.2022.
jaudām, kā arī hibrīdi integrētie projekti.
Būtu jāpievēršas arī atkrastes un sauszemes elektrotīklu ilgtermiņa plānošanas un attīstības koordinēšanai.
Jo īpaši atkrastes infrastruktūras plānošanā būtu jāatsakās no pieejas, ka katrs projekts tiek apskatīts atsevišķi, un jāpāriet uz koordinētu visaptverošu pieeju, ar kuru tiek nodrošināta integrēta atkrastes energotīklu ilgtspējīga attīstība saskaņā ar katra jūras baseina atkrastes atjaunīgo energoresursu potenciālu, vides aizsardzību un citiem jūras izmantošanas veidiem.
Vajadzētu būt pieejai, kuras pamatā ir dalībvalstu brīvprātīga sadarbība.
Dalībvalstīm arī turpmāk vajadzētu būt atbildīgām par tādu kopīgu interešu projektu apstiprināšanu, kas saistīti ar to teritoriju un saistītajām izmaksām.
(23)
Attiecīgajām dalībvalstīm būtu jāspēj novērtēt ieguvumus un izmaksas, ko rada atjaunīgās enerģijas pārvadei izveidotie prioritārie atkrastes energotīklu koridori, un prioritāro atkrastes energotīklu koridoru līmenī veikt iepriekšēju izmaksu dalīšanas analīzi, kas ļautu likt pamatu kopīgām politiskām saistībām attiecībā uz atkrastes atjaunīgās enerģijas attīstīšanu.
Komisijai kopā ar dalībvalstīm un attiecīgajiem pārvades sistēmu operatoriem (PSO) un valsts regulatīvajām iestādēm būtu jāizstrādā norādes par konkrētiem izmaksu un ieguvumu un izmaksu dalīšanas aspektiem saistībā ar integrēto atkrastes tīkla attīstības plānu izvēršanu, kam būtu jāļauj dalībvalstīm veikt pienācīgu novērtējumu.
(24)
Ir pierādījies, ka Savienības tīkla attīstības desmit gadu plāna process ir iedarbīgs instruments, uz kura pamata apzināt kopīgu interešu projektus elektroenerģijas un gāzes kategorijās.
Tomēr, lai gan elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklam (ENTSO-E), gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklam (ENTSO-G) un PSO šajā procesā ir svarīga loma, lielāku uzticību procesam dotu rūpīgāka pārbaude, jo īpaši attiecībā uz nākotnes scenāriju noteikšanu, ilgtermiņa infrastruktūras nepilnību un nepietiekamības apzināšanu un atsevišķu projektu novērtēšanu.
Tāpēc, ņemot vērā vajadzību pēc neatkarīgas validācijas, lielāku lomu šajā procesā, arī Savienības tīkla attīstības desmit gadu plānu izstrādes procesā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (EK) Nr. 715/2009 (14) un (ES) 2019/943 (15), būtu jāieņem Energoregulatoru sadarbības aģentūrai (“Aģentūra”) un Komisijai.
Savienības tīkla attīstības desmit gadu plāna process būtu jāatbalsta ar objektīvu, zinātniski pamatotu ieguldījumu, ko sniedz neatkarīga zinātniska struktūra, piemēram, Eiropas Zinātniskā konsultatīvā padome klimata pārmaiņu jautājumos, un tas būtu jāorganizē visefektīvākajā veidā.
(25)
Veicot savus uzdevumus pirms Savienības tīkla attīstības desmit gadu plānu pieņemšanas, ENTSO-E un ENTSO-G būtu jāīsteno plašs apspriešanās process, iesaistot visas attiecīgās ieinteresētās personas.
Apspriešanai vajadzētu būt atklātai un pārredzamai, un tā būtu jāorganizē savlaicīgi, lai, sagatavojot Savienības tīkla attīstības desmit gadu plānu galvenos posmus, piemēram, saistībā ar scenāriju izstrādi, infrastruktūras nepilnību noteikšanu un izmaksu un ieguvumu analīzes metodiku projektu novērtēšanai, ieinteresētās personas varētu sniegt atsauksmes.
ENTSO-E un ENTSO-G būtu pienācīgi jāņem vērā apspriešanās laikā no ieinteresētajām personām saņemtais ieguldījums un jāpaskaidro, kā tie ir ņēmuši vērā minēto ieguldījumu.
(26)
Atbilstīgi 2020. gada Energoinfrastruktūras foruma secinājumiem ir jānodrošina, ka, plānojot visu sauszemes un atkrastes, pārvades un sadales infrastruktūru, visas attiecīgās sektori, piemēram, gāze, elektroenerģija un transports, tiek aplūkotas integrēti.
Lai izpildītu Parīzes nolīguma mērķus, sasniegtu Savienības 2030. gada klimata mērķus un 2040. gada atkrastes enerģijas attīstības mērķus un būtu saskaņā ar Savienības mērķi vēlākais līdz 2050. gadam panākt klimatneitralitāti, Eiropas enerģētikas tīklu satvaram būtu jābalstās uz viedāku, integrētāku, ilgtermiņa un optimizētu “vienas energosistēmas” skatījumu, ieviešot satvaru, kas ļauj labāk koordinēt infrastruktūras plānošanu dažādās nozarēs un rada iespēju optimāli integrēt dažādus savienošanas risinājumus, kuri ietver dažādu infrastruktūru dažādus tīkla elementus.
Tas būtu jānodrošina, izstrādājot pakāpeniski integrētu modeli, kas ļauj saskaņot dažādu sektoru atsevišķās metodikas, pamatojoties uz kopīgiem pieņēmumiem, un atspoguļo savstarpējo atkarību.
(14) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi dabasgāzes pārvades tīkliem un par Regulas (EK) Nr. 1775/2005 atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009., 36. lpp.).
(15) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/943 (2019. gada 5. jūnijs) par elektroenerģijas iekšējo tirgu (OV L 158, 14.6.2019., 54. lpp.).