3.6.2022.
HR
Službeni list Europske unije
L 152/53
(41)
Unatoč postojanju utvrđenih standarda kojima se osigurava sudjelovanje javnosti u postupcima donošenja odluka u području okoliša, a koji se u potpunosti primjenjuju na projekte od zajedničkog interesa, u okviru ove Uredbe još su uvijek potrebne dodatne mjere radi osiguravanja najviših mogućih standarda transparentnosti i sudjelovanja javnosti za sva relevantna pitanja u postupku izdavanja dozvola za projekte od zajedničkog interesa.
Ako je već obuhvaćeno nacionalnim pravilima istih ili viših standarda nego u ovoj Uredbi, savjetovanje prije postupka izdavanja dozvola trebalo bi postati neobvezno kako ne bi bilo udvostručivanja pravnih zahtjeva.
(42)
Ispravnom i koordiniranom provedbom direktiva 2001/42/EZ (19) i 2011/92/EU (20) Europskog parlamenta i Vijeća te, ako je primjenjivo, Konvencije Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (21), potpisane u Aarhusu 25. lipnja 1998. („Aarhuška konvencija”) i Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica (22), potpisane u Espoou 25. veljače 1991. („Konvencija iz Espooa”), trebala bi se osigurati usklađenost glavnih načela procjene utjecaja na okoliš i klimu, među ostalim i u prekograničnom kontekstu.
Komisija je izdala smjernice kojima se državama članicama pruža potpora u određivanju primjerenih zakonodavnih i nezakonodavnih mjera za pojednostavnjenje postupaka procjene utjecaja energetske infrastrukture na okoliš, a kojima se ujedno osigurava koherentna primjena postupaka procjene utjecaja na okoliš koji su prema pravu Unije obvezni za projekte od zajedničkog interesa.
Države članice trebale bi koordinirati svoje procjene projekata od zajedničkog interesa i, ako je to moguće, provesti zajedničke procjene.
Države članice trebalo bi poticati na razmjenu najboljih praksi i jačanje administrativne sposobnosti za postupke izdavanja dozvola.
(43)
Važno je pojednostavniti i poboljšati postupak izdavanja dozvola poštujući, u mjeri u kojoj je to moguće i uzimajući u obzir načelo supsidijarnosti, nacionalne ovlasti i postupke za izgradnju nove energetske infrastrukture.
S obzirom na potrebu za hitnim razvojem energetske infrastrukture, u okviru pojednostavnjenja postupka izdavanja dozvola trebalo bi utvrditi jasan rok u kojem relevantna tijela donose odluku o izgradnji projekta.
Tim rokom trebalo bi potaknuti učinkovitije definiranje i vođenje postupaka, pri čemu se ni u kojem slučaju ne bi smjeli ugroziti visoki standardi zaštite okoliša propisani zakonodavstvom o okolišu ni sudjelovanje javnosti.
Ovom bi se Uredbom trebali utvrditi najdulji rokovi.
Međutim, države članice mogu ih nastojati skratiti ako je to izvedivo, posebno u pogledu projekata kao što su pametne mreže, za koje možda neće biti potrebni toliko složen postupak izdavanja dozvola kao u slučaju prijenosne odnosno transportne infrastrukture.
Za osiguravanje poštovanja tih rokova trebala bi biti odgovorna nadležna tijela.
(44)
Države članice trebale bi moći u sveobuhvatne odluke prema potrebi uvrstiti odluke donesene u kontekstu pregovora s pojedinačnim vlasnicima zemljišta o odobravanju pristupa, vlasništvu ili pravu na upotrebu zemljišta u kontekstu prostornog planiranja, kojim se određuje opća namjena zemljišta u određenoj regiji, uključujući druge razvojne projekte kao što su autoceste, željeznica, zgrade i prirodna zaštićena područja, a koji nisu izrađeni za posebne potrebe planiranog projekta, te izdavanja uporabnih dozvola.
U kontekstu postupka izdavanja dozvola projekt od zajedničkog interesa trebao bi moći uključivati povezanu infrastrukturu u mjeri u kojoj je to bitno za njegovu izgradnju ili funkcioniranje.
Ova Uredba, a posebno odredbe o izdavanju dozvola, sudjelovanju javnosti i provedbi projekata od zajedničkog interesa, trebala bi se primjenjivati ne dovodeći u pitanje pravo Unije ni međunarodno pravo, uključujući odredbe o zaštiti okoliša i zdravlja ljudi te odredbe donesene na temelju zajedničke ribarstvene politike i integrirane pomorske politike, posebno Direktive 2014/89/EU Europskog parlamenta i Vijeća (23).
(45)
Troškove razvoja, izgradnje, funkcioniranja i održavanja projekata od zajedničkog interesa u pravilu bi trebali u potpunosti snositi korisnici infrastrukture.
Pri raspodjeli troškova trebalo bi osigurati da krajnji korisnici ne budu nerazmjerno opterećeni, posebno ako bi to moglo dovesti do energetskog siromaštva.
Projekti od zajedničkog interesa trebali bi biti prihvatljivi za prekograničnu raspodjelu troškova ako procjena tržišne potražnje ili očekivanih učinaka na tarife ukazuje na to da se iznosima tarifa koje plaćaju korisnici infrastrukture neće moći pokriti troškovi.
(19) Direktiva 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001.
o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (SL L 197, 21.7.2001., str. 30.).
(20) Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011.
o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 26, 28.1.2012., str. 1.).
(21) SL L 124, 17.5.2005., str. 4. (22) SL C 104, 24.4.1992., str. 7. (23) Direktiva 2014/89/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o uspostavi okvira za prostorno planiranje morskog područja (SL L 257, 28.8.2014., str. 135.).