L 145/8
SV
Europeiska unionens officiella tidning
24.5.2022
(6)
För att säkerställa att personer som är föremål för utredningen på ett tillfredsställande sätt kan förbereda sitt försvar bör de informeras och ges tillfälle att yttra sig om Esma instämmer helt eller delvis med utredarens slutsatser.
(7)
Rätten att höras bör vägas mot behovet av att Esma under särskilda omständigheter vidtar brådskande åtgärder.
Om brådskande åtgärder enligt artikel 48e i förordning (EU) 2016/1011 är motiverade bör rätten att höras för den person som är föremål för utredningen inte utgöra ett hinder för Esma att vidta brådskande åtgärder.
I sådana fall bör den person som är föremål för utredningen höras snarast möjligt efter det att beslutet har fattats.
Förfarandet bör dock ge den person som är föremål för utredningen rätt att höras av utredaren.
(8)
Esmas befogenhet att påföra vite bör utövas med vederbörlig hänsyn till rätten till försvar och inte längre än vad som är nödvändigt.
Om Esma fattar beslut om att påföra vite bör den berörda personen därför få tillfälle att höras och eventuella viten bör upphöra från och med den tidpunkt då den berörda personen efterlever Esmas föreläggande.
(9)
De akter som utarbetas av Esma och utredaren innehåller information som är helt nödvändig för att den berörda personen ska kunna förbereda sig för rättsliga eller administrativa förfaranden.
När en person som är föremål för utredning har mottagit meddelandet om undersökningsresultat antingen av utredaren eller av Esma bör denna person därför ha rätt att få tillgång till akten med förbehåll för andra personers berättigade intresse av att skydda sina affärshemligheter.
Användning av handlingar i akten bör endast tillåtas för rättsliga eller administrativa förfaranden som avser överträdelser av artikel 42 i förordning (EU) 2016/1011.
(10)
Både befogenheten att påföra sanktionsavgifter och viten och befogenheten att verkställa betalning av sanktions­ avgifter och viten bör utövas inom rimlig tid och därför omfattas av en preskriptionstid.
Av konsekvensskäl bör preskriptionstider för påförande och verkställighet av betalning av sanktionsavgifter eller viten ta hänsyn till befintlig unionslagstiftning som är tillämplig på påförande och verkställighet av påföljder för enheter som står under tillsyn samt Esmas erfarenhet av att tillämpa sådan lagstiftning.
För att inbetalade sanktionsavgifter och viten ska vara i säkert förvar bör Esma placera dem på räntebärande konton som öppnas uteslutande för en sanktionsavgift eller ett vite som syftar till att få en specifik överträdelse att upphöra.
Av skäl som hänför sig till budgetmässig återhållsamhet bör Esma överföra beloppen till kommissionen först när möjligheterna att överklaga har uttömts eller löpt ut och besluten har vunnit laga kraft.
(11)
I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/168 (2) får referensvärden från tredjeländer användas i unionen utan att de berörda administratörerna behöver ansöka om likvärdighet, erkännande eller godkännande under en övergångsperiod som förlängs till och med 2023.
Under denna övergångsperiod är erkännande i unionen frivilligt (opt-in) för administratörer av referensvärden från tredjeländer och indikerar att deras referensvärden fortsatt kommer att vara tillgängliga för användning i unionen efter övergångsperiodens slut.
Följaktligen bör bestämmelser om sanktionsavgifter under denna period endast tillämpas på administratörer i tredjeländer som frivilligt har ansökt om erkännande före utgången av den övergångsperiod som infördes genom förordning (EU) 2021/168 och där den relevanta nationella behöriga myndigheten eller Esma har beviljat godkännande.
(12)
För att säkerställa en smidig tillämpning av Esmas nya tillsynsbefogenheter bör denna förordning träda i kraft så snart som möjligt.
(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/168 av den 10 februari 2021 om ändring av förordning (EU) 2016/1011 vad gäller undantag för vissa referensvärden för avistaväxelkurser för tredjelandsvalutor och fastställande av ersättningar för vissa referensvärden som ska upphöra och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 49, 12.2.2021, s. 6).