L 145/8
DA
Den Europæiske Unions Tidende
24.5.2022
(6)
For at sikre, at den person, der er genstand for undersøgelsen, er i stand til at forberede sit forsvar på passende vis, bør vedkommende underrettes og have mulighed for at reagere, hvis ESMA er enig i alle eller en del af efterforsk­ ningsmedarbejderens resultater.
(7)
Retten til at blive hørt bør afvejes over for behovet for en hurtig indsats fra ESMA's side under særlige omstændigheder.
Hvis det er berettiget med en hurtig indsats i henhold til artikel 48e i forordning (EU) 2016/1011, bør retten til at blive hørt for den person, der er genstand for undersøgelsen, ikke være til hinder for, at ESMA kan træffe hasteforanstaltninger.
I sådanne tilfælde bør retten til at blive hørt for den person, der er genstand for undersøgelsen, sikres, hurtigst muligt efter at der er truffet afgørelse.
Proceduren bør ikke desto mindre give den person, der er genstand for undersøgelsen, ret til at blive hørt af efterforskningsmedarbejderen.
(8)
ESMA's beføjelse til at pålægge en tvangsbøde bør udøves under behørig hensyntagen til retten til forsvar og bør ikke opretholdes i længere tid end nødvendigt.
Hvis ESMA træffer afgørelse om at pålægge en tvangsbøde, bør den berørte person derfor have mulighed for at blive hørt, og en eventuel tvangsbøde bør ikke længere være forfalden til betaling fra det tidspunkt, hvor den pågældende person efterkommer ESMA's påbud, som den vedrører.
(9)
De sagsakter, som ESMA og efterforskningsmedarbejderen har udarbejdet, indeholder oplysninger, der er nødvendige for, at den berørte person kan forberede sig på retslige eller administrative procedurer.
Når en person, der er genstand for en undersøgelse, har modtaget meddelelsen om resultatredegørelsen enten fra efterforsknings­ medarbejderen eller fra ESMA, bør vedkommende have ret til aktindsigt med forbehold af andre personers berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke afsløres.
Anvendelse af sagsakter, der er givet aktindsigt i, bør kun tillades i forbindelse med retslige eller administrative procedurer i forbindelse med overtrædelser af artikel 42 i forordning (EU) 2016/1011.
(10)
Både beføjelsen til at pålægge bøder og tvangsbøder og beføjelsen til at fuldbyrde bøder og tvangsbøder bør udøves inden for en rimelig frist og bør derfor være underlagt en forældelsesfrist.
Af konsekvenshensyn bør forældelses­ fristerne for pålæg og fuldbyrdelse af bøder eller tvangsbøder tage hensyn til gældende EU-lovgivning om pålæg og håndhævelse af sanktioner over for tilsynsbelagte enheder og ESMA's erfaringer med anvendelsen af denne lovgivning.
For at ESMA kan sikre opbevaring af opkrævede bøder og tvangsbøder, bør ESMA deponere dem på rentebærende konti, der udelukkende er åbnet med henblik på en enkelt bøde eller tvangsbøde med det formål at bringe en enkelt overtrædelse til ophør.
Af hensyn til budgetmæssig tilbageholdenhed bør ESMA først overføre beløbene til Kommissionen, når afgørelserne er endelige, fordi klageretten er udtømt eller bortfaldet.
(11)
I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/168 (2) kan tredjelandsbenchmarks anvendes i Unionen, uden at det er nødvendigt, at de relevante administratorer søger ækvivalens, anerkendelse eller godkendelse i en overgangsperiode, der er forlænget indtil 2023.
I denne overgangsperiode er anerkendelse i Unionen en tilvalgsordning for benchmarkadministratorer, der er etableret i tredjelande, og som angiver, at deres benchmarks fortsat vil være tilgængelige i Unionen efter overgangsperiodens udløb.
Som følge heraf bør bestemmelserne om bøder i denne periode kun finde anvendelse på administratorer, der er etableret i tredjelande, og som frivilligt har ansøgt om anerkendelse inden udløbet af den overgangsperiode, der blev indført ved forordning (EU) 2021/168, og hvis den relevante nationale kompetente myndighed eller ESMA har indrømmet anerkendelse.
(12)
For at sikre en gnidningsløs anvendelse af de nye tilsynsbeføjelser, der tillægges ESMA, bør nærværende forordning træde i kraft hurtigst muligt —
(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/168 af 10. februar 2021 om ændring af forordning (EU) 2016/1011, for så vidt angår undtagelsen for visse valutaspotbenchmarks fra tredjelande og udpegelse af erstatninger for visse benchmarks, som snart ophører, og om ændring af forordning (EU) nr.
648/2012 (EUT L 49 af 12.2.2021, s. 6).