23.5.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
L 144/261
2) Allokering baserad på relevanta underliggande fysikaliska förhållanden Om det inte är möjligt att tillämpa uppdelning i delområden eller systemexpansion bör allokering tillämpas: Systemets inflöden och utflöden bör delas upp mellan olika produkter eller funktioner på ett sätt som återspeglar relevanta underliggande fysikaliska förhållanden mellan dem (ISO 14044:2006).
Allokering baserad på relevanta fysikaliska förhållanden avser allokering av inflöden och utflöden i multifunktionella processer eller anläggningar enligt ett relevant, kvantifierbart fysikaliskt förhållande mellan processens inflöden och utflöden av samprodukter (t.ex. en fysikalisk egenskap hos inflöden och utflöden som är relevant för funktionen hos den samprodukt det gäller).
Allokering baserad på ett fysikaliskt förhållande kan modelleras med användning av direkt substitution om det går att identifiera en produkt som substitueras direkt.
För att visa att den direkta substitutionseffekten är robust ska användaren av OEF-metoden lägga fram bevis för att 1) det finns en direkt, empiriskt påvisbar substitutionseffekt, OCH 2) att den substituerade produkten kan modelleras och livscykelinventeringen kan subtraheras på ett direkt representativt sätt.
Om båda villkoren uppfylls kan substitutionseffekten modelleras.
För att allokera inflöden/utflöden på grundval av något annat relevant underliggande fysikaliskt förhållande som kopplar inflödena och utflödena till systemets funktioner ska användaren av OEF-metoden visa att det går att definiera ett relevant fysikaliskt förhållande för allokering av de flöden som är hänförliga till den berörda funktionen i produktsystemet.
Om detta villkor uppfylls får användaren av OEF-metoden allokera på grundval av detta fysikaliska förhållande.
3) Allokering grundad på något annat förhållande Allokering kan också grundas på något annat förhållande.
T.ex. ekonomisk allokering innebär att inflöden och utflöden kopplade till multifunktionella processer allokeras till utflöden av samprodukter i proportion till deras relativa marknadsvärden.
Samfunktionernas marknadsvärde bör hänvisa till de specifika omständigheter och den punkt där samprodukterna produceras.
Under alla omständigheter ska det finnas en klar motivering till varför 1 och 2 valts bort och varför en viss allokeringsregel enligt steg 3 har valts, för att i möjligaste mån garantera OEF-resultatens fysikaliska representativitet.
Allokering som grundats på något annat förhållande kan hanteras på något av följande sätt: (i) Kan effekten av indirekt substitution (47) identifieras och kan den substituerade produkten modelleras och avdrag göras från inventeringen på ett rimligen representativt sätt?
Om ja (dvs. båda villkoren uppfylls) kan effekten av indirekt substitution modelleras.
(ii) Kan inflöden/utflöden allokeras mellan produkter och funktioner på grundval av något annat förhållande (t.ex. samprodukternas relativa ekonomiska värde)?
Om ja, allokera produkter och funktioner på grundval av det identifierade förhållandet.
Formeln för cirkulärt fotavtryck (se avsnitt 4.4.8.1) innehåller en metod som ska användas för att uppskatta de totala utsläpp som följer av en viss process som omfattar återvinning och/eller energiåtervinning.
Dessa relaterar också till flöden av avfall som genereras inom systemgränserna.
4.5.1
Allokering inom djurhållning I detta avsnitt ges anvisningar om hur man ska hantera särskilda frågor som rör modellering av jordbruksföretag, slakterier och destruktion av nötkreatur, svin, får och getter.
I synnerhet ges anvisningar om 1. allokering av belastningar uppströms på gårdarna mellan utflöden som lämnar jordbruksföretaget, 2. allokering av belastningar uppströms (kopplade till levande djur) på slakterierna mellan utflöden som lämnar slakteriet.
(47) Indirekt substitution innebär att en produkt substitueras, men att man inte vet exakt med vilken produkt detta görs.