2022.5.23.
5.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 144/87
Környezeti lábnyomra vonatkozó hatásvizsgálat Az életciklusleltár elkészítését követően el kell végezni az EF-hatásvizsgálatot (54) a termék környezeti teljesítményének kiszámítása érdekében, az összes EF-hatáskategória és modell alkalmazásával.
Az EF-hatásvizsgálat négy lépésből áll: osztályozás, jellemzés, normalizálás és súlyozás.
A PEF-vizsgálat eredményeit az egyes EF-hatáskategóriákra vonatkozó jellemzett, normalizált és súlyozott eredmények, valamint a 6.5.2.2.
szakaszban megadott súlyozási tényezőkön alapuló egyetlen összesített pontszám formájában kell kiszámítani és jelenteni a PEF-jelentésben.
Az eredményeket i. a teljes életciklusra és ii.
a felhasználási szakaszt nem tartalmazó teljes életciklusra vonatkozóan kell jelenteni.
5.1.
Osztályozás és jellemzés
5.1.1.
O s z t á l yo z á s Az osztályozáshoz a be- és kilépő anyag/energia életciklusleltárba vett értékeinek a megfelelő EF-hatáskate­ góriákhoz történő hozzárendelésére van szükség.
Az osztályozási szakaszban például valamennyi, ÜHGkibocsátást eredményező bemenetet/kimenetet hozzárendelnek az éghajlatváltozás elnevezésű kategóriához.
Hasonlóképpen, az ózonkárosító anyagok kibocsátását eredményező be- és kimeneteket az ózonlebontás elnevezésű kategóriához rendelik hozzá.
Egyes esetekben a bemenetek és kimenetek több EF-hatáskategóriához is hozzájárulhatnak (például a klór-fluor-szénhidrogének – CFC-k – az éghajlatváltozáshoz és az ózonlebontáshoz egyaránt hozzájárulnak).
Fontos, hogy adatokat az anyagok azon összetevőiként kell megadni, amelyekhez rendelkezésre állnak jellemzési tényezők (lásd a következő szakaszt).
Az összetett NPK (nitrogén-foszfor-kálium) műtrágyákra vonatkozó adatokat fel kell bontani, és nitrogén-, foszfor- és káliumhányaduk szerint osztályozni kell, mivel valamennyi összetevő más EF-hatáskategóriákhoz járul hozzá.
A gyakorlatban az életciklusleltár adatainak többsége meglévő nyilvános vagy kereskedelmi életciklusleltár-adatbázisokból származhat, amelyek esetében az osztályozást már végrehajtották.
Ilyen esetben például az adatszolgáltatónak biztosítania kell, hogy az osztályozás és a kapcsolódó EF-hatásvizsgálat útvonalai megfeleljenek a PEF-módszerben szereplő követelményeknek.
Az életciklusleltár elkészítése során számba vett valamennyi bemenetet és kimenetet hozzá kell rendelni azokhoz az EF-hatáskategóriákhoz, amelyekhez hozzájárulnak, az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja által rendelkezésre bocsátott osztályozási adatok felhasználásával (55).
Az életciklusleltár osztályozásának részeként lehetőség szerint az adatokat ajánlott az anyagok azon összetevőiként megadni, amelyekhez rendelkezésre állnak jellemzési tényezők.
5.1.2.
Jellemzés A jellemzés az egyes osztályozott bemenetek és kimenetek által a megfelelő EF-hatáskategóriáikhoz való hozzájárulás nagyságrendjének kiszámítását, és e hozzájárulások egyes kategóriákon belüli összesítését jelöli.
A jellemzés során az életciklusleltárban szereplő értékeket megszorozzák az egyes EF-hatáskategóriákra vonatkozó releváns jellemzési tényezőkkel.
A jellemzési tényezők anyag- vagy erőforrás-specifikusak.
E tényezők egy anyagnak egy EF-hatáskategóriához tartozó közös referenciaanyaghoz (hatáskategória-mutatószámhoz) viszonyított hatásintenzitását jelölik.
Az éghajlatváltozási hatások kiszámításánál például az életciklusleltárba vett minden ÜHG-kibocsátást a széndioxidhoz – e kategória referenciaanyagához – viszonyított hatásintenzitásuk szerint súlyoznak.
Ez lehetővé teszi a hatáspotenciálok összesítését, és az egyes hatáskategóriák esetében a hatás egyetlen anyagegyenértékben (itt szén-dioxid-egyenértékben) történő kifejezését.
Az egyes EF-hatáskategóriákhoz tartozó valamennyi osztályozott bemenethez és kimenethez a kategóriához bemeneti vagy kimeneti egységenként való hozzájárulást jelölő jellemzési tényezőket kell rendelni a megadott jellemzési tényezők alkalmazásával (56).
Ezt követően az egyes EF-hatáskategóriák esetében az EF-hatásvizsgálat eredményeit úgy kell kiszámítani, hogy az egyes bemenetek és kimenetek mennyiségét megszorozzák a jellemzési tényezőjükkel és az egy kategórián belüli valamennyi bemenet és kimenet hozzájárulásait egyetlen, megfelelő referenciaegységekben kifejezett mérőszámban összesítik.
(54) Az EF-hatásvizsgálatnak nem célja, hogy más, eltérő alkalmazási körrel és célkitűzéssel rendelkező (szabályozási) eszközöket helyettesítsen, például a (környezeti) kockázatértékelést, a telephely-specifikus környezeti hatásvizsgálatot (KHV) vagy a termékszintű, illetve a munkahelyi biztonságra vonatkozó egészségvédelmi és biztonsági előírásokat.
Az EF-hatásvizsgálatnak különösen nem célja, hogy előrevetítse, hogy egy adott helyszínen bármely adott időpontban túllépik-e a küszöbértéket és bekövetkeznek-e tényleges hatások.
Ezzel szemben a meglévő környezeti terheket írja le.
Így az EF-hatásvizsgálat az életciklus-szempont hozzáadásával kiegészít más, jól bevált eszközöket.
(55) http://eplca.jrc.ec.europa.eu/LCDN/developerEF.xhtml (56) A következő internetcímen érhető el: http://eplca.jrc.ec.europa.eu/LCDN/developerEF.xhtml