HU
2022.5.23.
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 144/69
A talaj szénkészlete esetén: a talajban megkötött szén kibocsátását (pl. rizsföldekből) ebben az alkategóriában kell figyelembe venni és modellezni.
a talajban megkötött, felszín feletti maradványokból származó szén kibocsátását (kivéve az őshonos erdőkből) a 2. alkategória keretében kell modellezni, mint például nem őshonos erdők maradványai vagy szalma alkalmazását.
A talaj szénfelvételét (felhalmozódás) ki kell zárni az eredményekből, például ami a gyepterületekről származik, vagy talajművelési módszerek vagy mezőgazdasági földterületekkel kapcsolatban végrehajtott más gazdálkodási intézkedések révén javított földgazdálkodásból.
A talaj szén-dioxid-tárolása csak kiegészítő környezeti információként foglalható bele a PEF-vizsgálatba, bizonyíték szolgáltatása mellett.
Ha a jogszabály eltérő modellezési követelményeket határoz meg az ágazatra vonatkozóan, mint például az üvegházhatást okozó gázok elszámolásáról szóló 2013.
évi uniós határozat (41), amely utal a szénkészlet elszámolására, akkor azt a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően kell modellezni, és a kiegészítő környezeti információk között kell benyújtani.
4.4.11.
Ko m p en z á c i ó k A „kompenzáció” kifejezés gyakran az üvegházhatást okozó gázok csökkentésére irányuló, harmadik felek által végzett tevékenységekre vonatkozik, mint pl. a Kiotói Jegyzőkönyv részét képező szabályozott rendszerek (a korábbi tiszta fejlesztési mechanizmus; együttes végrehajtás), a Párizsi Megállapodás 6. cikke szerinti tárgyalásokkal összefüggésben megvitatott új mechanizmusok, kibocsátáskereskedelmi rendszerek vagy önkéntes rendszerek.
A kompenzációk olyan ÜHG-csökkentések, amelyeket máshol történő ÜHG-kibocsátások ellensúlyozására (azaz kompenzálására) használnak, például egy önként vállalt vagy kötelező ÜHG-célkitűzés vagy korlát teljesítése érdekében.
A kompenzációkat olyan alapforgatókönyvhöz viszonyítva számítják ki, amely a kompenzációt eredményező mérséklési projekt hiányában megvalósuló kibocsátások mennyiségét feltételezi.
A kibocsátáskompenzáció példái a tiszta fejlesztési mechanizmus által biztosított kibocsátáskompenzációk, széndioxid-jóváírások és más, rendszeren kívüli kompenzációk.
A PEF-vizsgálat hatásértékelésében nem kell figyelembe venni a kompenzációkat, ugyanakkor „kiegészítő környezeti információként” külön fel kell tüntetni azokat.
4.5.
Többfunkciós folyamatok kezelése Amennyiben egy folyamat vagy létesítmény egynél több funkciót tölt be, azaz több árut és/vagy szolgáltatást („társtermékeket”) hoz létre, akkor az „többfunkciós”.
Ezekben az esetekben a folyamathoz kapcsolódó valamennyi bemenetet és kibocsátást módszeresen meg kell osztani a vizsgált termék és a többi társtermék között.
A többfunkciós folyamatokat tartalmazó rendszereket az alábbi döntési hierarchiának megfelelően kell modellezni.
Az e módszer más szakaszaiban szereplő egyedi hozzárendelési követelmények mindig elsőbbséget élveznek az ebben a szakaszban foglaltakkal szemben (pl. 4.4.2.
szakasz a villamos energiáról, 4.4.3.
szakasz a közlekedésről, 4.4.10.
szakasz az ÜHG-kibocsátásról vagy 4.5.1.
szakasz a vágóhídi tevékenységekről).
Döntési hierarchia 1.
Albontás vagy rendszerbővítés
Amennyiben lehetséges, az EN ISO 14044:2006 szabvány szerint albontást vagy rendszerbővítést ajánlott alkalmazni a hozzárendelés elkerülése érdekében.
Az albontás a többfunkciós folyamatok vagy létesítmények bontása az egyes folyamatok vagy létesítmények kimeneteihez közvetlenül kapcsolódó bemenő áramok elkülönítése céljából.
A rendszerbővítés a rendszer kiterjesztése a társtermékekhez kapcsolódó további funkciók hozzáadásával.
Először meg kell vizsgálni, hogy lehetséges-e az elemzett folyamat albontása vagy bővítése.
Amennyiben lehetséges az albontás, csak az érintett árukhoz/szolgáltatásokhoz közvetlenül hozzárendelhető (42) elemi folyamatokra vonatkozó leltáradatokat ajánlott összegyűjteni.
Vagy amennyiben egy rendszer bővíthető, a hozzáadott funkciókat is figyelembe kell venni az elemzésben, és az eredményeket a bővített rendszer egészére vonatkozóan, nem pedig az egyedi társtermékek szintjén kell közzétenni.
2.
Megfelelő mögöttes fizikai kapcsolaton alapuló hozzárendelés
Amennyiben az albontás vagy a rendszerbővítés nem lehetséges, hozzárendelést ajánlott alkalmazni: a rendszer bemeneteit és kimeneteit fel kell osztani a rendszer különböző termékei és funkciói között úgy, hogy a felosztás tükrözze a közöttük fennálló, megfelelő mögöttes fizikai kapcsolatot (EN ISO 14044:2006).
(41) Az Európai Parlament és a Tanács 529/2013/EU határozata (2013. május 21.) az üvegházhatású gázoknak a földhasználatból, a földhasználat-változtatásból és az erdőgazdálkodási tevékenységekből eredő kibocsátására és elnyelésére vonatkozó elszámolási szabályokról és az e tevékenységekhez kapcsolódó intézkedésekre vonatkozó információkról (HL L 165., 2013.6.18., 80. o.).
(42) A meghatározott rendszerhatáron belül létrejövő valamely folyamat, tevékenység vagy hatás közvetlenül hozzárendelhető.