12.4.2022
SL
Uradni list Evropske unije
L 114/27
(31)
Računovodenje naravnega kapitala, ki je orodje za merjenje sprememb v zalogah naravnega kapitala na različnih ravneh in vključevanje vrednosti ekosistemskih storitev v računovodske sisteme in sisteme poročanja, bi moralo podpirati merjenje napredka pri doseganju ambicioznih ciljev in ukrepov za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov ter varstvo in obnovo biotske raznovrstnosti, ne more pa jih nadomestiti.
(32)
Morski in obalni ekosistemi, kot so mangrove, koralni grebeni, slana močvirja in travniki z morsko travo, se uničujejo, nanje pa tudi negativno vplivajo škodljive prakse, onesnaževanje in procesi, kot sta evtrofikacija in zakisanje, kar vpliva na biotsko raznovrstnost, ki jo ohranjajo, na ekosistemske storitve in funkcije, ki jih zagotavljajo, ter na njihovo zmožnost, da delujejo kot ponori ogljika.
Potrebni so nujni ukrepi za varstvo in obnovo morskih in obalnih ekosistemov, vključno z oceanskim dnom.
Varstvo in ohranjanje oceanov je svetovni izziv in skupna odgovornost, zato je treba povečati ozaveščenost in izboljšati oceansko pismenost, da bi spodbudili sprejemanje in izvajanje učinkovitih ukrepov na vseh ravneh družbe in pri vseh njenih akterjih.
(33)
Degradacija okolja in škodljivi učinki podnebnih sprememb naj bi se v prihodnjih letih še povečali, kar bo najbolj prizadelo države v razvoju in ranljivo prebivalstvo.
Da bi tretjim državam pomagali krepiti odpornost in jih podpirali pri njihovih prizadevanjih za blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje ter za varstvo biotske raznovrstnosti, bi morale Unija in države članice s finančno pomočjo tretjim državam spodbujati Agendo ZN 2030, Pariški sporazum in globalni okvir Konvencije ZN o biološki raznovrstnosti po letu 2020 ter biti v skladu s prednostnimi cilji osmega OAP.
Poleg tega bi morale Unija in države članice zagotoviti tudi, da se pri izvajanju Pariškega sporazuma in drugih mednarodnih podnebnih in okoljskih sporazumov upoštevajo načela pravičnosti ter skupne, vendar različne odgovornosti in ustrezne zmogljivosti, kot je določeno v členu 2(2) Pariškega sporazuma.
(34)
Zelena diplomacija in okrepljeno sodelovanje s tretjimi državami, vključno z državami v razvoju, ter podpiranje dobrega globalnega okoljskega upravljanja, vključno s spodbujanjem dostopa do informacij, sodelovanjem javnosti pri odločanju in dostopom do pravnega varstva v okoljskih zadevah, so ključnega pomena za doseganje ciljev trajnostnega razvoja ter okoljskih in podnebnih ciljev Unije.
Bistveno je tudi zagotavljanje sinergij in skladnosti med vsemi notranjimi in zunanjimi politikami Unije, vključno s trgovinskimi politikami in sporazumi, ter upoštevanje skladnosti politik za trajnostni razvoj.
(35)
Glede na izrazito decentraliziranost okoljske politike je treba sprejeti ukrepe za doseganje prednostnih ciljev osmega OAP na različnih ravneh upravljanja, tj. na ravni Unije, nacionalni, regionalni in lokalni ravni, do upravljanja na več ravneh pa zavzeti skupni pristop.
Bistveno je učinkovito spremljanje, izvajanje, izvrševanje in zagotavljanje odgovornosti, za zagotovitev skladnosti med politikami pa je potrebno tudi učinkovito upravljanje.
Celostni pristop k razvoju in izvajanju politike bi bilo treba okrepiti, da bi se čim bolj povečale sinergije med okoljskimi, socialnimi in gospodarskimi cilji, in sicer s sistematičnim pregledovanjem in po potrebi ocenjevanjem morebitnih kompromisov med njimi kot tudi s sistematičnim ocenjevanjem potreb ranljivih in marginaliziranih skupin.
S tem celovitim pristopom bi bilo treba izpolniti posebne potrebe vseh regij, vključno z mestnimi in podeželskimi območji ter najbolj oddaljenimi regijami.
Poleg tega so dostop do okoljskih informacij, udeležba javnosti pri odločanju o okolju in dostop do pravnega varstva, vključno s preglednim sodelovanjem z javnimi organi na vseh ravneh odločanja, nevladnimi akterji in širšo javnostjo, ter med njimi, v skladu s Konvencijo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (9) (v nadaljnjem besedilu: Aarhuška konvencija), pomembni za zagotavljanje uspeha osmega OAP.
(36)
Komisija bi morala napredek Unije in držav članic pri doseganju prednostnih ciljev osmega OAP ocenjevati v okviru pravičnega in vključujočega prehoda na trajnostnost, blaginjo in odpornost ob upoštevanju omejitev našega planeta.
To je v skladu s pozivi voditeljev držav ali vlad držav članic v izjavi iz Porta, sklepi Sveta z dne 24. oktobra 2019 o ekonomiji blaginje in dokumentom za razpravo Evropskega ekonomsko-socialnega odbora „Za trajnostno Evropo do leta 2030“ k merjenju gospodarske uspešnosti in družbenega napredka, ki „presega BDP“, in k uporabi blaginje kot vodila politiki, kar je podprl tudi OECD.
(9) UL L 124, 17.5.2005, str.
4.