2022 4 12
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
L 114/27
(31)
gamtinio kapitalo apskaita – priemonė, kuria siekiama įvairiais lygmenimis įvertinti gamtinio kapitalo pokyčius ir ekosisteminių paslaugų vertę įtraukti į apskaitos ir ataskaitų teikimo sistemas, turėtų padėti vertinti pažangą siekiant plataus užmojo tikslų ir įgyvendinant priemones, skirtas sumažinti išmetamam šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui ir apsaugoti bei atkurti biologinei įvairovei, kurios negalima susigrąžinti;
(32)
jūrų ir pakrančių ekosistemos, kaip antai mangrovės, koralų rifai, druskingos žemapelkės ir jūrų žolių sąžalynai, yra nualinami ir juos neigiamai veikia žalinga praktika, tarša ir tokie procesai kaip eutrofikacija ir rūgštėjimas ir tai daro poveikį jų palaikomai biologinei įvairovei, ekosisteminėms paslaugoms ir jų teikiamoms funkcijoms, taip pat jų pajėgumui veikti kaip anglies absorbentai.
Reikia skubiai imtis veiksmų siekiant apsaugoti ir atkurti jūrų ir pakrančių ekosistemas, įskaitant vandenynų dugną.
Vandenynų apsauga ir išsaugojimas yra pasaulinio masto iššūkis ir atsakomybė už juos yra kolektyvinė, todėl reikia didinti informuotumą ir gerinti visuomenės žinias apie vandenynus, siekiant skatinti visais visuomenės lygmenimis ir įtraukiant visus jos narius priimti ir įgyvendinti veiksmingas priemones;
(33)
manoma, kad ateinančiais metais aplinkos būklės blogėjimas ir neigiamas klimato kaitos poveikis dar labiau sustiprės, o labiausiai nukentės besivystančios šalys ir pažeidžiamos gyventojų grupės.
Siekiant padėti didinti atsparumą ir remti trečiųjų šalių pastangas švelninti klimato kaitą ir prie jos prisitaikyti, taip pat apsaugoti biologinę įvairovę, teikiant Sąjungos ir valstybių narių finansinę paramą trečiosioms šalims turėtų būti skatinama įgyvendinti JT darbotvarkę iki 2030 m., Paryžiaus susitarimą, ir visuotinę JT biologinės įvairovės konvencijos sistemą po 2020 m. ir ši parama turėtų atitikti 8-osios AVP prioritetinius tikslus.
Be to, Sąjunga ir valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad Paryžiaus susitarimas ir kiti tarptautiniai klimato ir aplinkos srities susitarimai būtų įgyvendinami taip, kad būtų atspindėti teisingumo ir bendros, bet diferencijuotos atsakomybės ir atitinkamų pajėgumų principai, kaip nustatyta ir Paryžiaus susitarimo 2 straipsnio 2 dalyje;
(34)
žalioji diplomatija ir tvirtesnis bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis, įskaitant besivystančias šalis, ir gero pasaulinio aplinkos valdymo rėmimas, be kita ko, skatinant teisę gauti informaciją, visuomenės dalyvavimą priimant sprendimus ir teisę kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais, yra labai svarbūs siekiant DVT ir Sąjungos aplinkos ir klimato tikslų.
Taip pat labai svarbu užtikrinti Sąjungos vidaus bei išorės politikos sinergiją ir suderinamumą visose srityse, įskaitant prekybos politiką ir susitarimus, taip pat būtina užtikrinti politikos suderinamumą darnaus vystymosi labui;
(35)
kadangi aplinkos politika yra labai decentralizuota, 8-osios AVP prioritetiniams tikslams pasiekti skirti veiksmai turėtų būti vykdomi įvairiais valdymo lygmenimis, t. y.
Sąjungos, nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmenimis, laikantis bendradarbiavimu grindžiamo požiūrio į daugiapakopį valdymą.
Veiksminga stebėsena, įgyvendinimas, vykdymo užtikrinimas ir atskaitomybė yra labai svarbūs, o siekiant užtikrinti politikos krypčių darną būtinas veiksmingas valdymas.
Politiką formuoti ir įgyvendinti reikėtų labiau integruotai, kad būtų kuo labiau padidinta aplinkos, socialinių ir ekonominių tikslų sinergija, sistemingai atrenkant ir, kai tinkama, vertinant galimus kompromisus tarp jų ir sistemingai vertinant pažeidžiamų ir marginalizuotų grupių poreikius.
Šis integruotas požiūris turėtų atitikti konkrečius visų regionų, įskaitant miesto ir kaimo bei atokiausius regionus, poreikius.
Be to, prieiga prie informacijos apie aplinką, visuomenės dalyvavimas priimant sprendimus aplinkos klausimais ir teisė kreiptis į teismą, įskaitant skaidrius santykius su visų sprendimų priėmimo lygmenų valdžios institucijomis, nevyriausybiniais subjektais ir plačiąja visuomene bei skaidrius jų tarpusavio santykius, pagal Konvenciją dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais (9) (Orhuso konvencija) yra svarbūs siekiant užtikrinti 8-osios AVP sėkmę;
(36)
Komisija turėtų vertinti Sąjungos ir valstybių narių pažangą siekiant 8-osios AVP prioritetinių tikslų, atsižvelgdama į teisingą ir įtraukią pertvarką, kuria siekiama tvarumo, gerovės ir atsparumo pagal planetos išgales.
Tai atitinka Porto deklaracijoje išreikštus valstybių narių valstybių ar Vyriausybių vadovų raginimus 2019 m. spalio 24 d.
Tarybos išvadose dėl gerbūvio ekonomikos bei Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto raginimus, išreikštus svarstymų dokumente „Darni Europa – iki 2030 m.“, ekonominės veiklos rezultatus ir visuomenės pažangą vertinti atsižvelgiant ne tik į BVP, o siekti, kad politikos kelrodis būtų gerovė (tam pritaria ir EBPO);
(9) OL L 124, 2005 5 17, p. 4.