12.4.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
L 114/27
(31)
Opgørelse af naturkapital, som er et værktøj til at måle ændringer i beholdningen af naturkapital på forskellige niveauer og integrere økosystemtjenesternes værdi i regnskabs- og rapporteringssystemer, bør anvendes til støtte for målingen af fremskridt hen imod ambitiøse mål og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissioner og beskyttelse og genopretning af biodiversitet, som det ikke kan erstatte.
(32)
Hav- og kystøkosystemer, såsom mangroveskove, koralrev, saltmarsker og havgræsenge, forringes og påvirkes negativt gennem skadelige praksisser, forurening og processer såsom eutrofiering og forsuring, der påvirker den biodiversitet, de danner grundlag for, og de økosystemtjenester og funktioner, de leverer, samt deres evne til at fungere som kulstofdræn.
Der er behov for en hurtig indsats for at beskytte og genoprette hav- og kystøkosy­ stemerne, herunder havbunden.
Beskyttelse og bevarelse af havene er en global udfordring og et kollektivt ansvar, og der er behov for at øge bevidstheden om og forbedre kendskabet til havene for at fremme indførelsen og implementeringen af effektive foranstaltninger på alle niveauer og af alle aktører i samfundet.
(33)
Miljøforringelser og negative virkninger af klimaændringer forventes at tage yderligere til i de kommende år, hvilket vil gå hårdest ud over udviklingslande og sårbare befolkningsgrupper.
For at bidrage til at opbygge modstands­ dygtighed og støtte tredjelande i deres bestræbelser på at afbøde og tilpasse sig klimaændringer samt beskytte biodiversiteten bør økonomisk bistand fra Unionen og medlemsstaterne til tredjelande fremme FN's 2030-dagsorden, Parisaftalen og den globale ramme for tiden efter 2020 i FN's konvention om biologisk mangfoldighed og være i overensstemmelse med de prioriterede mål i det ottende miljøhandlingsprogram.
Unionen og medlemsstaterne bør endvidere sikre, at Parisaftalen og andre internationale klima- og miljøaftaler gennemføres på måder, der afspejler principperne om lighed og fælles, men differentierede ansvar og respektive muligheder, som fastsat i artikel 2, stk.
2, i Parisaftalen.
(34)
Grønt diplomati og øget samarbejde med tredjelande, herunder udviklingslande, og støtte til god global miljøforvaltning, herunder fremme af adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet er afgørende for at virkeliggøre såvel verdensmålene som Unionens miljø- og klimamål.
Sikring af synergier og sammenhæng mellem alle interne og eksterne EU-politikker, herunder handelspolitikker og -aftaler, og overholdelse af princippet om politikkohærens for bæredygtig udvikling er også af stor vigtighed.
(35)
Da miljøpolitikken er stærkt decentraliseret, bør der gøres en indsats for at virkeliggøre de prioriterede mål i det ottende miljøhandlingsprogram på forskellige forvaltningsniveauer, dvs. på EU-plan samt nationalt, regionalt og lokalt plan, med en samarbejdsbaseret tilgang til forvaltning på flere myndighedsniveauer.
Effektiv overvågning, gennemførelse, håndhævelse og ansvarlighed er af afgørende betydning, og effektiv forvaltning er påkrævet for at sikre sammenhængen mellem politikkerne.
Den integrerede tilgang til politikudvikling og -gennemførelse bør styrkes med henblik på at maksimere synergierne mellem miljømæssige, sociale og økonomiske mål gennem en systematisk screening og, hvor det er hensigtsmæssigt, vurdering af de potentielle afvejninger mellem dem, samt gennem en systematisk evaluering af sårbare og marginaliserede gruppers behov.
Denne integrerede tilgang bør opfylde alle regioners specifikke behov, herunder by- og landområder og regioner i den yderste periferi.
Desuden er adgang til miljøoplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser på miljøområdet og adgang til klage og domstolsprøvelse, herunder et gennemsigtigt samarbejde med og mellem offentlige myndigheder på alle beslutningsniveauer, ikke-statslige aktører og den brede offentlighed i overensstemmelse med konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (9) (»Århuskonventionen«), vigtig for at sikre, at det ottende miljøhandlingsprogram bliver en succes.
(36)
Kommissionen bør vurdere, hvilke fremskridt Unionen og medlemsstaterne har gjort med hensyn til at virkeliggøre de prioriterede mål i det ottende miljøhandlingsprogram i forbindelse med den retfærdige og inklusive omstilling til bæredygtighed, velfærd og modstandsdygtighed inden for planetens grænser.
Dette er i overensstemmelse med opfordringerne fra medlemsstaternes stats- og regeringschefer i Portoerklæringen, fra Rådet i dets konklusioner af 24. oktober 2019 om trivselsøkonomi og fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg i dets oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030« om at måle økonomiske resultater og samfundsmæssige fremskridt »hinsides BNP« og bevæge sig i retning af at bruge velfærd som kompas for politikken, hvilket også støttes af OECD.
(9) EUT L 124 af 17.5.2005, s.
4.