24.3.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
L 97/81
som redovisades för 2010 är mer än dubbelt så stort som det genomsnittliga investerade kapital per år som rapporterats av CdI och senare SNS (se fotnot 135), och att räntan är högre än den riskpremie på 6,5 % som fastställs i Cipe-direktivet, men lägre än den ränta som blir resultatet om Cipe-metoden tillämpas fullt ut (dvs. 8,87 %, se skäl 218).
Om riskpremien på 6,5 % hade tillämpats skulle kapitalavkastningen endast ha uppgått till 5 miljoner euro.
Kommissionen konstaterar således att Siremar överkompenserades med omkring 0,9 mil­ joner euro för 2010. — För det fjärde utarbetades inte redovisningen för 2010, 2011 och 2012 efter det att Siremar ställdes under tvångsförvaltning i september 2010 (i detta fall ett likviditetsförfarande).
Detsamma gäller redovisningen per linje för 2011 och 2012.
Enligt tillämplig lagstiftning utarbetade och inlämnade tvångsförvaltaren i stället kvartalsredovisningar till de nationella tillsynsmyndigheterna, dvs. ministeriet för ekonomisk utveckling.
Dessa redovisningar visar att de totala rörelseresultaten mellan september 2010 och juni 2012 var negativa, med en förlust på 0,7 miljoner euro.
I september 2012, dvs. efter överföringen av affärsgrenen till CdI, hade dessa rörelseförluster ökat till 4,8 miljoner euro.
Siremar gick därför med förlust, eftersom företaget fortsatte att genomföra den allmänna trafikplikten medan förfarandet för försäljningen av Siremars affärsgren pågick.
Kommissionen beklagar att ingen redovisning per linje utarbetades för 2011 och första halvåret 2012, men Italien har bekräftat att Siremar inte bedrev någon trafik utanför sin allmänna trafikplikt under förläng­ ningen.
Eftersom de totala finansiella resultaten för perioden mellan september 2010 och september 2012 var negativa, tyder dessa handlingar starkt på att Siremar inte överkompenserades under perioden efter det att företaget ställdes under tvångsförvaltning, och att den begränsade ersättning företaget erhöll 2010 gick förlorad under de följande åren.
(477) Mot bakgrund av detta, med beaktande av omständigheterna kring privatiseringen av Siremars affärsgren, och på
grundval av de upplysningar som de italienska myndigheterna har inkommit med, konstaterar kommissionen att den begränsade överkompensation som den identifierade för 2010 förbrukades av förlusterna under den följande perioden.
Kommissionen drar därför slutsatsen att Siremar inte överkompenserades under perioden mellan den 1 januari 2010 och den 30 juli 2012 som helhet.
Eftersom kommissionen i sitt beslut från 2011 hade uttryckt tvivel angående en potentiell överkompensation till Siremar endast för den perioden, anser kommissionen att dess tvivel i denna fråga har undanröjts.
(478) Enligt punkt 49 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ska medlemsstaterna
säkerställa att ersättningen för att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte leder till att företag tar emot överkompensation (som definieras i punkt 47 i rambestämmelserna).
Medlemsstaterna måste lämna bevis på begäran av kommissionen.
De ska även utföra regelbundna kontroller, eller säkerställa att dessa kon­ troller utförs, vid slutet av giltighetsperioden för uppgiften och i alla händelser minst vart tredje år.
I detta sammanhang konstaterar kommissionen att de italienska myndigheterna har lämnat de bevis som krävs såsom beskrivs ovan (se skälen 469 och 470).
Siremar lämnade 2009 och 2010 in sin redovisning för var och en av linjerna till det ministerium som ansvarar för övervakningen så att detta kan se över ersättningsbeloppet.
Från och med den 17 september 2010 innebar det särskilda ombudet, som utsågs av den italienska staten enligt detaljerade regler i nationell lagstiftning, och som har civil- och straffrättsligt ansvar, ytterligare en skyddsmekanism mot överkompensation.
Kommissionen erinrar dessutom om att ersättningen betalas ut i form av delbetalningar, att den slutliga betalningen görs på grundval av faktiska kostnader och intäkter för året, och att eventuell över­ kompensation efter den 25 november 2010 genom beslut från den interministeriella konferensen dras av från framtida förskottsbetalningar av stöd (se skäl 43).
Mot bakgrund av detta konstaterar kommissionen att trots att Siremar överkompenserades 2010 förbrukades överkompensationen under de följande åren eftersom Siremar under tvångsförvaltning gick med förlust (se skäl 476).
Ingen överkompensation beviljades därför för perioden mellan den 1 januari 2010 och den 30 juli 2012 tillsammans.
Mot bakgrund av detta drar kommissionen slut­ satsen att med beaktande av de mycket speciella omständigheterna kring privatiseringen, som genomfördes av det särskilda ombudet och samtidigt säkerställde den allmänna trafikens kontinuitet, de åtgärder som beskrivs ovan kunde anses vara tillräckliga för att undvika och upptäcka överkompensation.
(479) På grundval av ovanstående (se skälen 472–478) drar kommissionen slutsatsen att tillämpliga krav i avsnitt 2.8
(”Ersättningens storlek”) i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har uppfyllts.
8.3.1.7 F ö r t ö j n i n g s p r i o r i t e r i n g e n
(480) I artikel 19ter.21 i lagdekret 135/2009 anges tydligt att förtöjningsprioriteringen är nödvändig för att säkerställa
den territoriella kontinuiteten med öarna och mot bakgrund av Tirreniagruppens, inbegripet Siremars, allmänna trafikplikt.
Utan denna förtöjningsprioritering för de företag som ålagts allmän trafikplikt skulle dessa företag (i vissa fall) behöva invänta sin tur att förtöja och därmed orsaka förseningar, vilket skulle omintetgöra syftet att säkerställa tillförlitliga och lämpliga förbindelser för medborgarna.
I Siremars fall är en regelbunden tidtabell i själva verket nödvändig för att tillgodose mobilitetsbehoven för befolkningen på de mindre öarna och bidra till de dessa öars ekonomiska utveckling.
Eftersom Siremar omfattades av särskilda krav angående tidtabeller enligt det