24.3.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
L 97/59
8.1.3.3 A l t m a r k 3 (358) Enligt det tredje Altmarkkriteriet får den mottagna ersättningen inte överstiga vad som krävs för att täcka hela
eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst.
(359) Altmarkdomen ger emellertid ingen exakt definition av rimlig vinst.
Enligt meddelandet om tjänster av allmänt
ekonomiskt intresse ska med rimlig vinst avses en kapitalavkastning som skulle krävas av ett typiskt företag som överväger om det ska tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse under hela perioden för tillhandahål­ landet av tjänsten, med hänsyn tagen till graden av risk.
Graden av risk beror på vilken sektor eller typ av tjänst det är fråga om och vilka egenskaper kompensationsmekanismen har.
(360) I 2012 års beslut uttryckte kommissionen tvivel om huruvida den ersättning som betalades till CdI var pro­
portionell.
Kommissionen intog i synnerhet den preliminära ståndpunkten att riskpremien på 6,5 % inte åters­ peglade en lämplig risknivå med tanke på att CdI vid första påseendet inte tycktes påta sig de risker som normalt följer av tillhandahållandet av dessa tjänster.
De kostnadsfaktorer som beaktas vid beräkningen av ersättningen omfattar närmare bestämt alla kostnader i samband med tillhandahållandet av tjänsten, och hänsyn har till exempel tagits till variationer i bränslepriset.
Kommissionen ansåg till följd av detta att CdI kan ha överkom­ penserats i den delen.
(361) Kommissionen konstaterar att vissa aspekter av den metod för ersättning som fastställs i det nya avtalet faktiskt
tycks minska den affärsrisk som CdI påtog sig och SNS påtar sig.
I synnerhet anpassas taken för de priser som aktören kan ta ut årligen för att ta hänsyn till inflationen och återspegla variationer i bränslekostnader.
Det nya avtalet innehåller dessutom vissa bestämmelser som syftar till att upprätthålla den ekonomisk-finansiella jämvik­ ten för den allmännyttiga tjänsten (se skäl 130).
Dessa bestämmelser ger närmare bestämt möjlighet till en översyn av i) tjänsternas omfattning, ii) sättet på vilket tjänsterna tillhandahålls (t.ex. typen av fartyg) och iii) de högsta priser som får tas ut i den händelse ersättningen för den allmänna trafiken inte är tillräcklig för att täcka kostnaderna för de tjänster som tillhandahålls enligt det nya avtalet.
(362) De ovannämnda bestämmelserna omfattas dock av ett antal begränsningar.
I synnerhet fastställs i artikel 8 i det
nya avtalet att den ekonomisk-finansiella jämvikten för den allmännyttiga tjänsten bara ses över vart tredje år.
Om det vid översynen framkommer att ersättningen är otillräcklig för att täcka kostnaderna för den allmännyttiga tjänsten kan aktören och de italienska myndigheterna bara komma överens om ändringar för nästa treårsperiod.
I den händelse intäkterna från eller kostnaderna för den allmännyttiga tjänsten uppvisar strukturella förändringar som är 3 % högre eller lägre än de värden som anges i det nya avtalet tillåts parterna enligt artikel 9 i avtalet att begära (förutsatt att ett antal villkor är uppfyllda) en översyn av den ekonomisk-finansiella jämvikten.
Enligt båda artiklarna ska sådana ändringar antas efter förhandlingar, och fram till dess att en överenskommelse nås måste aktören fortsätta att tillhandahålla den allmännyttiga tjänsten enligt gällande villkor.
Aktören fortsätter därmed att vara delvis exponerad för risken att ersättningen är otillräcklig för att täcka kostnaderna för att tillhandahålla tjänsten.
Även om artiklarna 8 och 9 i det nya avtalet kan utnyttjas för att återställa den ekonomisk-finansiella jämvikten kan detta enbart göras för kommande perioder, och det finns ingen möjlighet till retroaktiva justering­ ar.
(363) Som förklaras i skälen 49–58 ska enligt Cipe-direktivet riskpremien på 6,5 % användas för att bestämma kapital­
avkastningen beräknad på grundval av den vägda genomsnittliga kapitalkostnaden (WACC).
För Siremar beaktade Italien ursprungligen en beta på 0,56 för den formeln.
Beta avspeglar risken för den verksamhet som bedrivs av aktören, och dess nivå visar att Italien i beräkningen av avkastning på kapital tog hänsyn till omständigheten att riskerna i samband med den verksamhet som aktören bedrev är betydligt lägre än marknadsrisken.
Under den formella granskningen (se skäl 218) klargjorde emellertid Italien att det på grund av att 2009 års lag föreskriver ett tak på ersättningen hade beslutats att beräkningen skulle förenklas genom att tillämpa 6,5 % som en schablon­ avkastning på kapital.
De italienska myndigheterna visade också att en tillämpning av den fullständiga metoden i enlighet med Cipe-direktivet skulle ha kunnat leda till en kapitalavkastning som överstiger 6,5 % (dvs. 8,87 %).
Italien anser därför att det förenklade tillvägagångssättet är försiktigt och inte möjliggör en högre ersättning till aktören än vad som fastställdes i Cipe-direktivet.
(364) Mot bakgrund av ovanstående jämför kommissionen i skäl 363 i 2020 års beslut om Tirrenia/CIN avkastningen
på kapital på 6,5 %, som även tillämpades i beräkningen av ersättningen till det företag som var föremål för den granskningen (dvs.
CIN), med den genomsnittliga avkastningen på kapital som en referensgrupp genererade 2011 (året innan den första tilldelningen till CdI).
Referensgruppen bestod av ett urval färjeoperatörer som erbjöd