24.3.2022
SL
Uradni list Evropske unije
L 97/59
8.1.3.3 T r e t j e m e r i l o i z s o d b e v z a d e v i A l t m a r k (358) V skladu s tretjim merilom iz sodbe v zadevi Altmark prejeto nadomestilo ne sme presegati tistega, kar je
potrebno za kritje vseh ali dela stroškov, ki so nastali pri izvajanju obveznosti javne službe ob upoštevanju realiziranih prejemkov in razumnega dobička.
(359) Vendar v sodbi v zadevi Altmark razumen dobiček ni natančno opredeljen.
V skladu s sporočilom o storitvah
splošnega gospodarskega pomena razumen dobiček pomeni stopnjo donosa kapitala, ki bi jo v celotnem obdobju pooblastitve potrebovalo povprečno podjetje, ki razmišlja o tem, ali naj opravlja storitev splošnega gospodarskega pomena, pri čemer bi upoštevalo stopnjo tveganja.
Stopnja tveganja je odvisna od zadevnega sektorja, vrste storitve in značilnosti mehanizma nadomestila.
(360) Komisija je v sklepu iz leta 2012 izrazila dvome glede sorazmernosti nadomestila, plačanega družbi CdI.
Zavzela
je zlasti predhodno stališče, da 6,5-odstotna premija za tveganje ne izraža ustrezne stopnje tveganja ob upošte­ vanju dejstva, da družba CdI na prvi pogled ne prevzema tveganj, ki so običajno povezana z opravljanjem takšnih storitev.
Natančneje, stroškovni elementi, ki se upoštevajo za namene izračuna nadomestila, vključujejo vse stroške, povezane z zagotavljanjem storitve, upoštevane pa so tudi spremembe, na primer v stroških goriva.
Komisija je zato v tej fazi menila, da je družba CdI morda prejela prekomerno nadomestilo.
(361) Komisija ugotavlja, da se zdi, da nekateri vidiki metode izračuna nadomestila, kot je določena v novi pogodbi,
dejansko zmanjšujejo komercialno tveganje družbe CdI in pozneje družbe SNS.
Zlasti se najvišje prevoznine, ki jih lahko zaračunava gospodarski subjekt, vsako leto prilagodijo tako, da so upoštevane inflacija in spremembe v stroških goriva.
Nova pogodba vsebuje tudi nekatere določbe, katerih namen je ohraniti gospodarsko-finan čno ravnovesje javne storitve (glej uvodno izjavo 130).
Če nadomestilo za javne storitve ne bi zadostovalo za kritje stroškov storitev, za katere je bila družba pooblaščena na podlagi nove pogodbe, te odločbe omogočajo predvsem pregled (i) obsega teh storitev, (ii) načina zagotavljanja storitev (npr. vrste ladij) ali (iii) najvišjih prevoznin.
(362) Vendar za navedene določbe veljajo številne omejitve.
Predvsem gospodarsko-finan čno ravnovesje javne storitve
se v skladu s členom 8 nove pogodbe pregleda le vsaka tri leta.
Če ta pregled pokaže, da nadomestilo ne zadostuje za kritje stroškov javne storitve, se lahko gospodarski subjekt in italijanski organi dogovorijo le o uvedbi sprememb za naslednje triletno obdobje.
Če so iz prihodkov ali stroškov javne storitve razvidne nepred­ videne strukturne razlike, ki so za več kot 3 % višje ali nižje od vrednosti, določenih v novi pogodbi, lahko pogodbenici v skladu s členom 9 te pogodbe zahtevata pregled gospodarsko-finan čnega ravnovesja (ob upošte­ vanju več pogojev).
V skladu z obema členoma so morebitne take spremembe rezultat postopka pogajanj in gospodarski subjekt mora še naprej opravljati javno storitev brez sprememb, dokler ni dosežen dogovor.
Zato je gospodarski subjekt delno izpostavljen tveganju, da nadomestilo ne bo zadostovalo za kritje stroškov opravljanja storitve.
Čeprav se člena 8 in 9 nove pogodbe lahko uporabita za ponovno vzpostavitev gospodarsko-finan čnega ravnovesja, se to izvede samo za naprej, tj. sprememb ni mogoče izvesti retroaktivno.
(363) Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 49 do 58, direktiva odbora CIPE določa, da naj bi se donos kapitala določil s
6,5-odstotno premijo za tveganje, in sicer na podlagi formule za tehtano povprečje stroškov kapitala (WACC).
Natančneje, za družbo Siremar je Italija za to formulo sprva upoštevala koeficient beta v višini 0,56.
Koeficient beta odraža tveganje dejavnosti, ki jo izvaja gospodarski subjekt, njegova raven pa kaže, da je Italija pri izračunu donosa kapitala upoštevala dejstvo, da je tveganje dejavnosti, ki jo izvaja gospodarski subjekt, bistveno manjše od tržnega tveganja.
Vendar je Italija med formalno preiskavo (glej uvodno izjavo 218) pojasnila, da je bila sprejeta odločitev o poenostavitvi izračuna z uporabo 6,5-odstotne pavšalne stopnje donosa kapitala, ker je bil z zakonom iz leta 2009 znesek nadomestila omejen.
Italijanski organi so tudi dokazali, da bi v primeru uporabe celotne metodologije, kot je določena v direktivi odbora CIPE, donos kapitala presegel 6,5 % (tj. znašal bi 8,87 %).
Italija zato meni, da je njen poenostavljen pristop konzervativen in da ne omogoča, da bi bilo gospodarskemu subjektu plačano višje nadomestilo od tistega, kar je določeno v direktivi odbora CIPE.
(364) Ob upoštevanju navedenega je Komisija v uvodni izjavi 363 sklepa o družbi Tirrenia/CIN iz leta 2020 primerjala
6,5-odstotni donos kapitala, ki je bil uporabljen tudi pri izračunu nadomestila za družbo v preiskavi (tj. CIN), z mediano donosa vloženega kapitala, ki ga je leta 2011 (leto pred prvo pooblastitvijo družbe CdI) ustvarila referenčna skupina.
Referenčno skupino so sestavljali izbrani trajektni prevozniki, ki so zagotavljali