L 97/62
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
24.3.2022
(366) În continuare, Comisia ia act în mod pozitiv de faptul că articolul 5 din noua convenție impune operatorului să
trimită, în fiecare an, contabilitatea de gestiune (defalcată pe fiecare rută în parte și certificată de un auditor independent) către Sicilia pentru a-i permite acesteia să verifice dacă a existat o supracompensare.
Acest lucru oferă o garanție suplimentară în vederea asigurării faptului că operatorul nu poate beneficia de nicio supracom­ pensare.
De asemenea, autoritățile italiene au transmis contabilitatea de gestiune pentru perioada 2012-2019, oferind astfel Comisiei posibilitatea de a efectua calculele din tabelul 7 (136).
(367) Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că respectiva compensație pentru obligația de serviciu
public acordată operatorului nu depășește ceea ce este necesar pentru a acoperi în totalitate sau în parte costurile suportate în cursul îndeplinirii obligațiilor de serviciu public, luând în considerare veniturile rezultate și un profit rezonabil.
Mai exact, Comisia consideră că prima de risc de 6,5 % prevăzută de directiva CIPE trebuie să fie evaluată în combinație cu valoarea maximă a compensației prevăzută de legea din 2009.
În acest sens, rentabi­ litatea capitalului pe care CdI și, ulterior, SNS putea să o preconizeze dintr-o perspectivă ex ante a fost în conformitate cu riscurile la care a fost expusă în furnizarea serviciilor publice în temeiul noii convenții.
Îndoielile Comisiei privind respectarea celei de a treia condiții din hotărârea Altmark sunt, așadar, înlăturate.
(368) Cu privire la prioritatea la acostare și la orice eventuală supracompensare care ar putea rezulta din aceasta, Italia a
afirmat că nu poate fi cuantificat niciun posibil avantaj financiar care rezultă din prioritatea la acostare (a se vedea considerentul 227 de mai sus).
În orice caz, Comisia observă că, în măsura în care această acțiune ar reduce cheltuielile de funcționare sau ar crește veniturile operatorului de serviciu public, aceste efecte s-ar reflecta în totalitate în contabilitatea internă a operatorului.
Analiza Comisiei din considerentul 365 a confirmat faptul că, în perioada 2012-2019, CdI și SNS împreună nu au primit nicio supracompensa ție.
Acest lucru este valabil și numai pentru SNS în anii în care a aplicat noua convenție (perioada 2016-2019).
Prin urmare, Comisia concluzionează că și prioritatea la acostare respectă al treilea criteriu Altmark.
8.1.3.4.
C r i t e r i u l A l t m a r k 4
(369) Al patrulea criteriu Altmark este îndeplinit dacă beneficiarul compensației pentru furnizarea unui SIEG a fost
selectat în urma unei proceduri de achiziții care permite selecția unui ofertant capabil să furnizeze acel SIEG la cel mai scăzut cost pentru comunitate sau dacă respectiva compensație a fost calculată prin raportare la costurile unei întreprinderi eficiente.
(370) În conformitate cu punctul 63 din comunicarea privind SIEG, cel mai simplu mod pentru ca autoritățile publice
să îndeplinească al patrulea criteriu Altmark este de a efectua o procedură de achiziții publice în mod deschis, transparent și nediscriminatoriu, în conformitate cu Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului (137) și cu Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (138).
(371) Mai mult, punctul 65 din comunicarea privind SIEG menționează că, potrivit jurisprudenței Curții de Justiție, o
procedură de achiziții publice exclude existența unui ajutor de stat numai în cazul în care permite alegerea ofertantului capabil să furnizeze serviciul „la cel mai scăzut cost pentru comunitate”.
(372) Comisia observă că, în cazul de față, procedura de achiziții a avut loc înainte de intrarea în vigoare a Directivei
2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului (139) (care se aplică în cazul contractelor de achiziții publice atribuite pentru furnizarea serviciilor de transport maritim) și a Directivei 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului (140).
La acea dată, erau aplicabile Directiva 2004/17/CE și Directiva 2004/18/CE.
Cu toate acestea, Directiva 2004/17/CE nu se aplică serviciilor de transport maritim, cum sunt cele furnizate de Siremar (141).
(136) Cu excepția anului 2015 și a primelor luni ale anului 2016 (a se vedea notele de subsol 120 și 121).
Deși regretă faptul că Italia nu a furnizat aceste date, Comisia constată că acest lucru afectează doar ultima perioadă în care serviciul a fost furnizat de CdI, evaluarea Comisiei concentrându-se asupra SNS, astfel cum se explică în considerentul 295.
(137) Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, 30.4.2004, p. 1).
(138) Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, 30.4.2004, p. 114).
(139) Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, 28.3.2014, p. 65).
(140) Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO L 94, 28.3.2014, p. 243).
(141) Într-adevăr, articolul 5 din Directiva 2004/17/CE menționează în mod clar faptul că domeniul său de aplicare include doar serviciile în domeniul transportului feroviar, prin sisteme automate, cu tramvai, troleibuz, autobuz sau prin cablu.