24.3.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
L 97/59
8.1.3.3.
T r e š a i s A l t m a r k k r i t ē r i j s (358) Saskaņā ar trešo Altmark kritēriju saņemtā kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai nosegtu
visus vai daļu izdevumu, kas radušies, pildot sabiedrisko pakalpojumu saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņē­ mumus un saprātīgu peļņu.
(359) Tomēr Altmark nolēmumā nav sniegta precīza saprātīgas peļņas definīcija.
Kā norādīts VTNP paziņojumā, ar
saprātīgu peļņu jāsaprot kapitāla atdeves koeficients, kāds visu pilnvarojuma periodu būtu vajadzīgs tipiskam uzņēmumam, kas apsver vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma sniegšanu, ņemot vērā riska pakāpi.
Riska pakāpe ir atkarīga no attiecīgās nozares, pakalpojuma veida un kompensācijas mehānismam raksturīgajām iezīmēm.
(360) Komisija 2012. gada lēmumā pauda šaubas par to, vai kompensācija, kas izmaksāta CdI, ir samērīga.
Proti,
Komisija sākotnēji uzskatīja, ka 6,5 % riska prēmija neataino atbilstošu riska līmeni, jo prima facie CdI neuzņēmās riskus, ko parasti uzņemas šādu pakalpojumu sniegšanā.
Konkrētāk, izmaksu elementi, kas ņemti vērā kompen­ sācijas aprēķināšanai, ietver visas izmaksas, kas saistītas ar pakalpojumu sniegšanu, un ir ņemtas vērā, piemēram, degvielas cenu izmaiņas.
Rezultātā Komisija attiecīgajā posmā uzskatīja, ka, iespējams, CdI ir piešķirta pārmērīga kompensācija.
(361) Komisija atzīmē, ka daži jaunajā konvencijā noteiktās kompensācijas metodes aspekti, šķiet, patiešām samazina
komercrisku, kas rodas CdI un vēlāk SNS.
Proti, maksimālie tarifi, ko uzņēmums var iekasēt, tiek koriģēti katru gadu, lai ņemtu vērā inflāciju un atspoguļotu degvielas cenu izmaiņas.
Turklāt jaunajā konvencijā ir ietvertas konkrētas klauzulas, kuru mērķis ir saglabāt sabiedrisko pakalpojumu ekonomisko un finansiālo līdzsvaru (sk.
130. apsvērumu).
Jo īpaši gadījumā, ja kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu nav pietiekama, lai segtu ar jauno konvenciju uzticēto pakalpojumu izmaksas, minētās klauzulas ļauj pārskatīt i) šo pakalpojumu darbības jomu, ii) veidu, kādā pakalpojumi tiek sniegti (piemēram, kuģu veids), vai iii) maksimālos tarifus.
(362) Tomēr uz iepriekš minētajām klauzulām attiecas vairāki ierobežojumi.
Jo īpaši saskaņā ar jaunās konvencijas
8. pantu sabiedrisko pakalpojumu ekonomiskais un finansiālais līdzsvars tiek pārskatīts tikai reizi trīs gados.
Ja pārskats liecina, ka kompensācija ir nepietiekama, lai segtu sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, uzņēmums un Itālijas iestādes var vienoties veikt izmaiņas tikai nākamajam trīs gadu periodam.
Ja sabiedrisko pakalpojumu ieņēmumi vai izmaksas liecina par neparedzētām strukturālām izmaiņām, kas ir vairāk nekā par 3 % lielākas vai mazākas nekā jaunajā konvencijā noteiktās vērtības, konvencijas 9. pants ļauj pusēm pieprasīt (ievērojot vairākus nosacījumus) ekonomiskā un finansiālā līdzsvara pārskatīšanu.
Saskaņā ar abiem minētajiem pantiem par šādām izmaiņām (ja tādas ir) vienojas sarunu procedūrā, un līdz vienošanās panākšanai uzņēmumam ir jāturpina sniegt sabiedriskos pakalpojumus bez izmaiņām.
Rezultātā uzņēmums joprojām ir daļēji pakļauts riskam, ka kompen­ sācija var būt nepietiekama, lai segtu pakalpojuma sniegšanas izmaksas.
Lai gan jaunās konvencijas 8. un 9. pantu var izmantot, lai atjaunotu ekonomisko un finansiālo līdzsvaru, to var darīt tikai uz tālredzības pamata, un nekādas korekcijas ar atpakaļejošu spēku nav iespējamas.
(363) Kā paskaidrots 49.–58. apsvērumā, CIPE direktīva paredz, ka, lai noteiktu kapitāla atdevi, izmantojot WACC
formulu, izmanto 6,5 % riska prēmiju.
It īpaši attiecībā uz Siremar Itālija šai formulā sākotnēji pieņēma, ka Beta ir 0,56.
Beta apzīmē uzņēmuma veiktās darbības risku, un tās apmērs pierāda, ka, aprēķinot kapitāla atdevi, Itālija ņēma vērā to, ka uzņēmuma veiktās darbības risks ir būtiski zemāks par tirgus risku.
Tomēr formālās izmeklēšanas gaitā (sk.
218. apsvērumu) Itālija paskaidroja, ka ar 2009. gada likumu kompensācijai ir noteikts maksimālais ierobežojums, tāpēc tika pieņemts lēmums vienkāršot aprēķinu, piemērojot 6,5 % likmi kā vienotu kapitāla atdeves likmi.
Itālijas iestādes arī pierādīja, ka, piemērojot pilno metodiku, kas noteikta CIPE direktīvā, rezultātā tiktu iegūta kapitāla atdeve, kas pārsniegtu 6,5 % (t. i., 8,87 %).
Šā iemesla dēļ Itālija uzskata, ka tās vienkāršotā pieeja ir konservatīva un nepieļauj lielāku kompensāciju uzņēmumam par to, kas noteikta CIPE direktīvā.
(364) Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apstākļus, 2020. gada Tirrenia/CIN lēmuma 363. apsvērumā Komisija ir salīdzinā­
jusi 6,5 % kapitāla atdeves likmi, kas piemērota arī, aprēķinot kompensāciju uzņēmumam, uz kuru attiecās izmeklēšana (t. i., CIN), ar vidējo kapitāla atdeves likmi, ko 2011. gadā (iepriekšējā gadā pirms CdI pilnvarojuma)