2022 3 24
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
L 97/81
didesnis už bendrovės „CdI“, o vėliau bendrovės SNS, nurodytą vidutinį metinį investuotą kapitalą (žr.
135 išnašą), o norma yra didesnė už CIPE direktyvoje nustatytą 6,5 % rizikos kapitalo priedą, tačiau mažesnė už normą, gautą visiškai pritaikius CIPE metodiką (t. y. 8,87 %, žr.
218 konstatuojamąją dalį).
Jei būtų taikoma 6,5 % norma, kapitalo grąža būtų siekusi tik 5 mln. EUR.
Taigi Komisija pažymi, kad 2010 m. kompensacijos permoka bendrovei „Siremar“ sudarė maždaug 0,9 mln. EUR;
— ketvirta, po to, kai 2010 m. rugsėjo mėn. bendrovės „Siremar“ atžvilgiu buvo pradėta nepaprastoji administ­ ravimo procedūra (šiuo atveju – likvidavimo procedūra), 2010, 2011 ir 2012 m. finansinės ataskaitos nebuvo rengiamos.
Tas pats pasakytina ir apie 2011 ir 2012 m. atskirų maršrutų ataskaitas.
Priešingai, kaip numatyta galiojančiuose teisės aktuose, nepaprastasis įgaliotinis parengė ir pateikė ketvirčio ataskaitas nacionalinėms priežiūros institucijoms, t. y.
Ekonominės plėtros ministerijai.
Iš šių ataskaitų matyti, kad nuo 2010 m. rugsėjo mėn. iki 2012 m. birželio mėn. bendri veiklos rezultatai buvo neigiami, o nuostolis siekė 0,7 mln. EUR.
2012 m. rugsėjo mėn., t. y. po verslo padalinio perdavimo bendrovei „CdI“, šie veiklos nuostoliai padidėjo iki 4,8 mln. EUR.
Taigi bendrovė „Siremar“, toliau vykdydama viešųjų paslaugų įsipareigojimus, patyrė nuosto­ lių, kol vyko bendrovės „Siremar“ verslo padalinio pardavimo procedūra.
Nors Komisija apgailestauja, kad nebuvo parengtos 2011 m. ir 2012 m. pirmojo pusmečio atskirų maršrutų ataskaitos, Italija patvirtino, kad bendrovė „Siremar“ neteikė jokių kitų paslaugų ir tik vykdė savo viešųjų paslaugų įsipareigojimus pratęsimo laikotarpiu.
Kadangi bendri finansiniai rezultatai nuo 2010 m. rugsėjo mėn. iki 2012 m. rugsėjo mėn. buvo neigiami, iš šių dokumentų aiškiai matyti, kad bendrovė „Siremar“ negavo kompensacijos permokos po to, kai jos atžvilgiu buvo pradėta taikyti nepaprastoji administravimo procedūra, o 2010 m. gauta nedidelė kompen­ sacijos permoka buvo prarasta vėlesniais metais.
(477) Atsižvelgdama į šias aplinkybes, į itin specifines bendrovės „Siremar“ verslo padalinio privatizavimo aplinkybes ir
remdamasi Italijos valdžios institucijų pateikta informacija, Komisija pažymi, kad 2010 m. nustatytą nedidelę kompensacijos permoką panaikino vėlesnio laikotarpio nuostoliai.
Todėl Komisija daro išvadą, kad laikotarpiu nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2012 m. liepos 30 d. bendrovė „Siremar“ apskritai negavo kompensacijos permokos.
Kadangi 2011 m. sprendime Komisija išreiškė abejonių dėl galimos kompensacijos permokos bendrovei „Siremar“ tik tuo laikotarpiu, Komisija laikosi nuomonės, kad jos abejonės šiuo klausimu buvo išsklaidytos.
(478) 2011 m.
VESP bendrųjų nuostatų 49 punkte nustatyta, kad valstybės narės turi užtikrinti, jog kompensacija,
suteikta įmonėms už VESP teikimą, nebūtų per didelė (kaip apibrėžta tų bendrųjų nuostatų 47 punkte).
Iš tiesų, Komisijos prašymu valstybės narės turi pateikti įrodymų.
Be to, jos turi atlikti reguliarias patikras arba užtikrinti, kad tokios patikros būtų atliktos baigiantis pavedimo vykdymo laikotarpiui ir bet kokiu atveju bent kas trejus metus.
Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad Italijos valdžios institucijos pateikė reikalaujamus įrodymus, kaip apibūdinta pirmiau (žr. 469 ir 470 konstatuojamąsias dalis).
Iš tikrųjų 2009 ir 2010 m. bendrovė „Siremar“ teikė kiekvieno maršruto ataskaitas prižiūrinčiai ministerijai, kuri dėl to galėjo peržiūrėti kompensacijos sumą.
Nuo 2010 m. rugsėjo 17 d.
Italijos valstybės paskirtas nepaprastasis įgaliotinis, kuriam taikomos išsamios nacio­ nalinėje teisėje nustatytos taisyklės ir kuriam taikoma civilinė ir baudžiamoji atsakomybė, tapo dar viena apsaugos nuo kompensacijos permokos priemone.
Be to, Komisija primena, kad kompensacija mokama dalimis, galutinė išmoka priklauso nuo faktinių metų išlaidų ir pajamų, o po 2010 m. lapkričio 25 d.
Tarpžinybinės konferencijos sprendimu bet kokia kompensacijos permokos suma išskaičiuojama iš būsimų išankstinių subsidijų mokėjimų (žr.
43 konstatuojamąją dalį).
Atsižvelgdama į tai, nors 2010 m. bendrovė „Siremar“ gavo kompensacijos permoką, Komisija pažymi, kad ši permoka vis dėlto buvo išnaudota vėlesniais metais, nes bankrutuojanti bendrovė „Siremar“ veikė nuostolingai (žr.
476 konstatuojamąją dalį).
Todėl už visą 2010 m. sausio 1 d.–2012 m. liepos 30 d. laikotarpį kompensacijos permoka nebuvo skirta.
Šiomis aplinkybėmis Komisija daro išvadą, kad, atsižvelgiant į labai specifines privatizavimo, kurį vykdė nepaprastasis įgaliotinis, kartu užtikrindamas viešųjų paslaugų tęstinumą, aplinkybes, pirmiau aprašytos priemonės gali būti laikomos pakankamomis, kad būtų išvengta kompensacijos permokos ir ji būtų nustatyta.
(479) Remdamasi pirmiau aprašytais elementais (žr. 472–478 konstatuojamąsias dalis), Komisija daro išvadą, kad yra
laikomasi taikomų 2011 m.
VESP bendrųjų nuostatų 2.8 skirsnio „Kompensacijos suma“ reikalavimų.
8.3.1.7.
Š v a r t a v i m o s i p i r m e n y b ė (480) Dekreto įstatymo Nr. 135/2009 19b straipsnio 21 dalyje aiškiai nurodyta, kad švartavimosi pirmenybė yra būtina
siekiant užtikrinti teritorinį tęstinumą su salomis ir atsižvelgiant į buvusios „Tirrenia“ grupės įmonių, įskaitant bendrovę „Siremar“, viešųjų paslaugų įsipareigojimus.
Iš tikrųjų, jeigu įmonėms, kurioms pavesta teikti viešąsias paslaugas, nebūtų teikiama švartavimosi pirmenybė, jos (kartais) galėtų būti priverstos laukti savo eilės įplaukti į doką ir dėl to vėluoti, todėl nebūtų pasiektas tikslas piliečiams užtikrinti patikimą ir patogų susisiekimą.
Bendrovės „Siremar“ atveju reguliarus tvarkaraštis yra būtinas, kad būtų patenkinti mažesniųjų salų gyventojų