2022 3 24
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
L 97/59
8.1.3.3.
3 - a s i s A l t m a r k k r i t e r i j u s (358) Remiantis trečiuoju Altmark kriterijumi, kompensacija neturi viršyti to, kas būtina, siekiant padengti visas ar dalį
išlaidų, kurios patiriamos vykdant viešosios paslaugos įsipareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir nuosaikų pelną.
(359) Tačiau sprendime Altmark nėra pateikta tiksli pagrįsto pelno apibrėžtis.
VESP komunikate nustatyta, kad pagrįstą
pelną reikėtų suvokti kaip kapitalo grąžos normą, kurios reikėtų vidutinei įmonei, svarstančiai, ar visuotinės ekonominės svarbos paslaugą teikti visu pavedimo laikotarpiu, ir kurią apskaičiuojant atsižvelgiama į galinčios kilti rizikos mastą.
Rizikos mastas priklauso nuo sektoriaus, paslaugos rūšies ir kompensavimo mechanizmo ypatumų.
(360) 2012 m. sprendime Komisija išreiškė abejonių dėl bendrovei „CdI“ sumokėtos kompensacijos proporcingumo.
Visų pirma, Komisija laikėsi išankstinės nuomonės, kad 6,5 % rizikos priedas neatspindi tinkamo rizikos dydžio, nes bendrovė „CdI“ prima facie neprisiėmė rizikos, kuri paprastai prisiimama teikiant tokias paslaugas.
Konkrečiau, sąnaudų elementai, į kuriuos atsižvelgiama apskaičiuojant kompensaciją, apima visas išlaidas, susijusias su paslaugos teikimu, ir atsižvelgiama į, pvz., degalų kainų pokyčius.
Todėl Komisija tame etape nusprendė, kad bendrovei „CdI“ galėjo būti sumokėta per didelė kompensacija.
(361) Komisija pažymi, kad tam tikri naujame susitarime nustatyto kompensavimo metodo aspektai iš tiesų sumažina
bendrovės „CdI“, o vėliau bendrovės SNS, patiriamą komercinę riziką.
Visų pirma, didžiausios bilietų kainos, kurias gali taikyti veiklos vykdytojas, kasmet koreguojamos atsižvelgiant į infliaciją ir degalų išlaidų pokyčius.
Be to, naujame susitarime yra tam tikrų sąlygų, kuriomis siekiama išlaikyti viešųjų paslaugų ekonominę ir finansinę pusiausvyrą (žr.
130 konstatuojamąją dalį).
Visų pirma, tuo atveju, jeigu kompensacijos už viešąsias paslaugas nepakaktų paslaugų, kurias teikti pavesta nauju susitarimu, teikimo išlaidoms padengti, pagal šias sąlygas leidžiama patikslinti: i) šių paslaugų apimtį, ii) paslaugų teikimo būdą (pvz., laivų tipą) arba iii) didžiausias bilietų kainas.
(362) Tačiau pirmiau minėtoms sąlygoms taikomi įvairūs apribojimai.
Visų pirma, pagal naujo susitarimo 8 straipsnį
viešųjų paslaugų ekonominė ir finansinė pusiausvyra peržiūrima tik kas trejus metus.
Jeigu iš šios peržiūros matyti, kad kompensacijos nepakanka viešųjų paslaugų išlaidoms padengti, veiklos vykdytojas ir Italijos valdžios institucijos gali susitarti tik dėl pakeitimų kitam trejų metų laikotarpiui.
Jeigu pajamos iš viešųjų paslaugų ar jų išlaidos rodo nenumatytus struktūrinius skirtumus, kurie yra daugiau kaip 3 % didesni ar mažesni už naujame susitarime nustatytas vertes, pagal jo 9 straipsnį šalims leidžiama prašyti (atsižvelgiant į įvairias sąlygas) peržiūrėti ekonominę-finansinę pusiausvyrą.
Remiantis abiem straipsniais, tokie pakeitimai (jeigu jų yra) yra derybų proce­ dūros rezultatas ir, kol nebus pasiektas susitarimas, veiklos vykdytojas privalo toliau teikti viešąsias paslaugas be pakeitimų.
Dėl to bendrovė „CdI“ iš dalies patiria riziką, kad kompensacijos nepakaks paslaugos teikimo išlaidoms padengti.
Nors naujo susitarimo 8 ir 9 straipsniai gali būti naudojami ekonominei ir finansinei pusiausvyrai atkurti, pakeitimai bus taikomi tik ateityje ir atgaline data nėra taikomi.
(363) Kaip paaiškinta 49–58 konstatuojamosiose dalyse, CIPE direktyvoje numatyta, kad 6,5 % rizikos priedas bus
naudojamas nustatant kapitalo grąžą pagal VSKK formulę.
Visų pirma, bendrovės „Siremar“ atveju Italija iš pradžių atsižvelgė į tos formulės beta rodiklį, kuris lygus 0,56.
Beta rodiklis atspindi veiklos vykdytojo vykdomos veiklos riziką, o jo dydis rodo, kad Italija, apskaičiuodama kapitalo grąžą, atsižvelgė į tai, kad veiklos vykdytojo vykdomos veiklos rizika yra gerokai mažesnė už rinkos riziką.
Vis dėlto, atliekant oficialų tyrimą (žr. 218 kons­ tatuojamąją dalį), Italija patikslino, kad buvo nuspręsta supaprastinti skaičiavimą taikant 6,5 % fiksuoto dydžio kapitalo grąžą, nes kompensacijos dydis ribojamas pagal 2009 m. įstatymą.
Italijos valdžios institucijos taip pat įrodė, kad, taikant visą CIPE direktyvoje nustatytą metodiką, kapitalo grąža, bent jau kai kuriais metais, būtų didesnė nei 6,5 % (t. y. 8,87 %).
Dėl šios priežasties Italija mano, kad supaprastintas požiūris yra konservatyvus ir neleidžia veiklos vykdytojui gauti didesnės kompensacijos, nei nustatyta CIPE direktyvoje.
(364) Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, 2020 m. „Tirrenia“/CIN sprendimo 363 konstatuojamojoje dalyje
Komisija palygino 6,5 % kapitalo grąžą, kuri buvo taikoma ir apskaičiuojant tiriamos bendrovės (t. y.
CIN) kompensaciją, ir vidutinę kapitalo grąžą, kurią 2011 m. (metais prieš pirmą pavedimą bendrovei „CdI“) gavo lyginamosios grupės bendrovės.
Lyginamąją grupę sudarė atrinkti keltų operatoriai, siūlantys susisiekimą jūra