2022.3.24.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 97/81
2010-re bejelentett befektetett tőke meghaladja a CdI és később az SNS beszámolói szerinti éves átlagos befektetett tőke kétszeresét (lásd: 135.
lábjegyzet), és hogy ez a ráta magasabb, mint a CIPE-irányelvben meghatározott 6,5 %-os kockázatitőke-prémium, de alacsonyabb, mint a CIPE-módszer teljeskörű alkalmazá­ sából eredő ráta (8,87 %, lásd a (218) preambulumbekezdést).
Ha a 6,5 %-os rátát alkalmazták volna, az ROIC mindössze 5 millió EUR-t tett volna ki.
A Bizottság ezért megjegyzi, hogy a Siremar 2010-ben mintegy 0,9 millió EUR összegű túlkompenzációban részesült, — negyedszer, miután a Siremart 2010 szeptemberében rendkívüli igazgatás (ebben az esetben felszámolási eljárás) alá vonták, a 2010-es, 2011-es és 2012-es pénzügyi kimutatások nem készültek el.
Ugyanez vonat­ kozik a 2011-es és 2012-es útvonalankénti számlákra is.
Ezzel szemben, az alkalmazandó jogszabályok szerint a rendkívüli igazgatás negyedéves jelentéseket készített és nyújtott be a felügyeletet ellátó nemzeti hatóságoknak, azaz a Gazdaságfejlesztési Minisztériumnak.
Ezek a jelentések azt mutatják, hogy 2010 szeptembere és 2012 júniusa között a teljes működési eredmény negatív volt, 0,7 millió EUR veszteséggel.
Az üzletágnak a CdI-re való átruházását követően 2012 szeptemberére ezek a működési veszteségek 4,8 millió EUR-ra emelkedtek.
Ezért a Siremar veszteséges volt, miközben a Siremar üzletágának értékesítési eljárása alatt a közszolgáltatási kötelezettségeket továbbra is ellátta.
Bár a Bizottság sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy 2011-re és 2012 első félévére vonatkozóan nem készült útvonalankénti számla, Olaszország megerősítette, hogy a Siremar a meghosszabbítással érintett időszakban nem nyújtott a közszolgáltatási kötelezettségein kívül eső szolgáltatásokat.
Mivel a 2010 szeptembere és 2012 szeptembere közötti időszak összesített pénzügyi ered­ ményei negatívak voltak, e dokumentumok határozottan arra utalnak, hogy a Siremar nem részesült túlkom­ penzációban a rendkívüli igazgatás alá vonását követő időszakban, és hogy a 2010-ben kapott mérsékelt túlkompenzáció a következő években elveszett.
(477) Mindezek alapján, figyelembe véve a Siremar üzletága privatizációjának nagyon sajátos körülményeit, valamint az
olasz hatóságok által benyújtott információk alapján a Bizottság megjegyzi, hogy a 2010 tekintetében megálla­ pított, mérsékelt túlkompenzációt a következő időszak veszteségei felemésztették.
A Bizottság ezért megállapítja, hogy a Siremar a 2010. január 1. és 2012. július 30. közötti időszakban összességében nem részesült túlkom­ penzációban.
Mivel a Bizottság a 2011. évi határozatában a Siremarnak nyújtott esetleges túlkompenzációval kapcsolatosan csak erre az időszakra vonatkozóan fejezte ki kétségeit, úgy ítéli meg, hogy az e kérdéssel kapcso­ latos kétségeit eloszlatták.
(478) A 2011.
évi ÁGÉSZ-keretszabály 49. pontja előírja, hogy a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az
általános gazdasági érdekű szolgáltatás nyújtásáért adott kompenzáció eredményeként a vállalkozások nem része­ sülnek (az említett keretszabály 47. pontjában) meghatározott összeget meghaladó kompenzációban.
A tagálla­ moknak a Bizottság kérésére erről ugyanis bizonyítékot kell tudniuk szolgáltatni.
Emellett a megbízás lejáratakor és legalább hároméves időközönként rendszeresen ellenőrzéseket kell végrehajtaniuk vagy gondoskodniuk kell azok végrehajtásáról.
E tekintetben a Bizottság megjegyzi, hogy az olasz hatóságok benyújtották a fentiekben leírt szükséges bizonyítékokat (lásd a (469)–(470) preambulumbekezdést).
A Siremar ugyanis 2009-ben és 2010-ben útvonalankénti számlákat küldött a felügyeleti minisztériumnak, amelyek alapján e minisztérium felülvizsgálhatta a kompenzáció összegét.
2010. szeptember 17-től az olasz állam által kinevezett – a nemzeti jog részletes szabályainak alávetett, valamint polgári és büntetőjogi felelősséggel rendelkező –rendkívüli biztos jelenléte további biztosítékot jelentett a túlkompenzációval szemben.
A Bizottság emlékeztet továbbá arra, hogy a kompenzációt részletekben fizetik ki; a végső kifizetésre az adott év tényleges költségei és bevételei alapján kerül sor; és hogy 2010. november 25-ét követően a tárcaközi konferencia határozatával a túlkompenzáció bármely összegét levonják a jövőbeli támogatási kifizetések előlegeiből (lásd a (43) preambulumbekezdést).
Mindezek alapján, míg a Siremar 2010-ben túlkompenzációban részesült, a Bizottság megjegyzi, hogy a túlkompenzáció a követ­ kező években mégis elfogyott, mivel a rendkívüli igazgatás alatt álló Siremar veszteséges volt (lásd a (476) preambulumbekezdést).
Ezért a 2010. január 1. és 2012. július 30. közötti időszak egészére vonatkozóan nem nyújtottak túlkompenzációt.
Mindezek alapján a Bizottság azt állapítja meg, hogy figyelembe véve a rendkívüli igazgatás által a közszolgáltatások folyamatosságának biztosítása mellett végrehajtott privatizáció igen sajátos körülményeit, a fentiekben leírt intézkedések elégségesnek tekinthetők a túlkompenzáció elkerüléséhez és feltá­ rásához.
(479) A fentiekben leírt elemek alapján (lásd a (472)–(478) preambulumbekezdést) a Bizottság megállapítja, hogy a
2011. évi ÁGÉSZ-keretszabály 2.8.
szakaszában (Az ellentételezés összege) foglalt alkalmazandó követelmé­ nyeknek megfelelnek.
8.3.1.7.
A k i k ö t é s i e l s ő b b s é g
(480) A 135/2009. sz. törvényerejű rendelet 19-ter cikkének (21) bekezdése egyértelműen meghatározza, hogy a
kikötési elsőbbségre azért van szükség, hogy garantálják a szigetekkel való területi folytonosságot, és tekintettel a korábbi Tirrenia-csoport vállalatai, köztük a Siremar közszolgáltatási kötelezettségeire.
Ha ugyanis a közszol­ gáltatási kötelezettségekkel megbízott vállalatok nem rendelkeznének kikötési elsőbbséggel, adott esetben (néha) ki kell várniuk a sort a kikötésnél, ezáltal késhetnek, ami aláássa a polgároknak megbízható és kényelmes