2022.3.24.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 97/59
8.1.3.3.
A h a r m a d i k A l t m a r k - k r i t é r i u m (358) A harmadik Altmark-kritérium szerint a kapott ellentételezés nem haladhatja meg a közszolgáltatási kötelezett­
ségek végrehajtása során felmerülő költségek egészben vagy részben való fedezéséhez szükséges mértéket, figye­ lemmel az érintett bevételekre és egy méltányos nyereségre.
(359) Ugyanakkor az Altmark-ügyben hozott ítélet nem határozza meg pontosan a méltányos nyereséget.
Az ÁGÉSZ-
közlemény szerint észszerű nyereség alatt az a tőkemegtérülési ráta értendő, amely alapján egy átlagos vállalkozás eldönti, hogy a megbízás teljes időtartama alatt nyújtani fogja-e az általános gazdasági érdekű szolgáltatást, figyelembe véve a kockázat szintjét.
A kockázat szintje függ az érintett ágazattól, a szolgáltatás típusától és az ellentételezési mechanizmus jellemzőitől.
(360) A 2012.
évi határozatban a Bizottság kételyeit fejezte ki a CdI-nek kifizetett kompenzáció arányossága kapcsán.
Közelebbről a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy a 6,5 %-os kockázati prémium nem a kockázat megfelelő szintjét tükrözi, mivel első látásra nem tűnt úgy, hogy a CdI viselné az ilyen szolgáltatások nyújtásával szokásosan együtt járó kockázatokat.
Konkrétabban, a kompenzáció kiszámításának céljából figye­ lembe vett költségelemek tartalmazzák a szolgáltatás nyújtásával összefüggő valamennyi költséget, emellett tekin­ tettel voltak például az üzemanyagárak változásaira.
Ennek eredményeként a Bizottság abban a szakaszban úgy ítélte meg, hogy a CdI túlkompenzációban részesülhetett.
(361) A Bizottság megjegyzi, hogy a kompenzációs módszer új szerződésben megállapított bizonyos vonatkozásai a
jelek szerint valóban csökkentik a CdI-nél és később az SNS-nél felmerült kereskedelmi kockázatot.
Különösen a szolgáltató által kiszabható maximális viteldíj van úgy kiigazítva évente, hogy figyelembe vegye az inflációt és az üzemanyagköltségek változását.
Továbbá az új szerződés tartalmaz olyan kikötéseket, amelyek célja a közszol­ gáltatási kötelezettség gazdasági-pénzügyi egyensúlyának fenntartása (lásd a (130) preambulumbekezdést).
Külö­ nösen abban az esetben, ha a közszolgáltatásért járó kompenzáció nem lenne elegendő az új szerződés által előírt szolgáltatások költségeinek fedezésére, ezek a kikötések lehetővé teszik i. a szolgáltatások terjedelmének, ii. a szolgáltatások teljesítése módjának (például hajótípusok) vagy iii.
a maximális viteldíjaknak a felülvizsgálatát.
(362) Ugyanakkor ezekre a kikötésekre több korlátozás is vonatkozik.
Közelebbről az új szerződés 8. cikke szerint a
közszolgáltatás gazdasági-pénzügyi egyensúlya csak háromévente vizsgálható felül.
Ha e felülvizsgálat azt mutatja, hogy a kompenzáció nem elegendő a közszolgáltatás költségeinek fedezésére, a szolgáltató és az olasz hatóságok csak a következő hároméves időszakra vonatkozó módosításokban állapodhatnak meg.
Amennyiben a közszol­ gáltatás bevételei vagy költségei előre nem látható strukturális eltéréseket mutatnak, amelyek 3 %-kal magasabbak vagy alacsonyabbak az új szerződésben megállapított értékeknél, a szerződés 9. cikke lehetővé teszi a felek számára, hogy a gazdasági-pénzügyi egyensúly felülvizsgálatát kérelmezzék (több feltételre is figyelemmel).
Mindkét cikk szerint a módosítás (ha sor kerül rá) tárgyalás eredménye, és amíg nem jutnak megállapodásra, a szolgáltatónak változatlan formában kell teljesítenie a közszolgáltatást.
Ennek eredményeként a felelős személy részben továbbra is ki van téve annak a kockázatnak, hogy a kompenzáció nem elegendő a szolgáltatás működ­ tetése költségeinek fedezésére.
Noha az új szerződés 8.
és 9. cikkét fel lehet használni a gazdasági-pénzügyi egyensúly helyreállítására, ez csak előremutatóan történhet meg, visszaható hatályú korrekcióra nincs lehetőség.
(363) A (49)–(58) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a CIPE-irányelv előírja, hogy 6,5 %-os kockázati prémi­
umot kell alkalmazni a befektetési jövedelem WACC-képlet alapul vételével történő meghatározásához.
Konkré­ tabban a Siremar esetében Olaszország eredetileg 0,56 értékű bétát vett alapul e képlet tekintetében.
A béta a szolgáltató által végzett tevékenység kockázatát tükrözi, és annak szintje azt mutatja, hogy a befektetési jövedelem kiszámításakor Olaszország figyelembe vette azt a tényt, hogy a szolgáltató által végzett tevékenység kockázata lényegesen alacsonyabb, mint a piaci kockázat.
Ugyanakkor a hivatalos vizsgálat során (lásd a (218) preambu­ lumbekezdést) Olaszország pontosította, hogy mivel a kompenzáció összegére a 2009. évi törvény felső határt állapít meg, úgy döntöttek, hogy a számításokat a 6,5 % mint átalányalapú befektetési jövedelem használatával egyszerűsítik.
Az olasz hatóságok azt is bemutatták, hogy a CIPE-irányelv szerinti módszer teljeskörű alkalmazása 6,5 %-ot meghaladó (vagyis 8,87 %-os) befektetési jövedelmet is eredményezhetett volna.
Ennélfogva Olaszország úgy véli, hogy ez az egyszerűsített megközelítés konzervatív, és nem teszi lehetővé a CIPE-irányelvben megálla­ pítottnál magasabb kompenzáció kifizetését a szolgáltató számára.
(364) A fentiek fényében a Bizottság a 2020. évi Tirrenia/CIN-határozat (363) preambulumbekezdésében összehason­
lította az annak a vizsgálatnak a tárgyát képező vállalat (azaz a CIN) kompenzációjának kiszámításakor is alkalmazott 6,5 %-os befektetési jövedelmet egy referenciacsoport által 2011-ben (a CdI első megbízását megelőző évben) generált medián befektetési jövedelemmel.
A referenciacsoport kiválasztott kompüzemeltetőkből állt,