24.3.2022.
HR
Službeni list Europske unije
L 97/59
8.1.3.3 T r e ć i k r i t e r i j i z p r e s u d e A l t m a r k (358) U skladu s trećim kriterijem iz presude Altmark primljena naknada ne smije premašivati iznos nužan za pokri­
vanje svih troškova ili dijela troškova koji proizlaze iz ispunjavanja obveza pružanja javne usluge, uzimajući u obzir odgovarajuće prihode i razumnu dobit.
(359) Međutim, u presudi Altmark ne navodi se precizna definicija razumne dobiti.
U skladu s Komunikacijom o
uslugama od općeg gospodarskog interesa razumna dobit trebala bi biti stopa povrata na kapital koju bi tipično društvo koje razmatra hoće li pružati uslugu od općeg gospodarskog interesa zahtijevalo tijekom cijelog razdoblja ovlaštenja, uzimajući u obzir razinu rizika.
Razina rizika ovisi o predmetnom sektoru, vrsti usluge i obilježjima mehanizma naknade.
(360) Komisija je u Odluci iz 2012. izrazila sumnje u pogledu proporcionalnosti naknade isplaćene društvu CdI.
Konkretno, Komisija je zauzela privremeno stajalište da premija rizika od 6,5 % ne odražava odgovarajuću razinu rizika jer se prima facie činilo da CdI nije preuzeo rizike koji su uobičajeni za pružanje takvih usluga.
Konkretno, elementi troškova uzeti u obzir za potrebe izračuna naknade uključuju sve troškove povezane s pružanjem usluge te su uzete u obzir određene promjene, na primjer u pogledu troškova goriva.
Zbog toga je Komisija u toj fazi smatrala da je CdI možda primao prekomjernu naknadu.
(361) Komisija navodi da se za određene aspekte metode izračuna naknade utvrđene u novoj konvenciji doista čini da
umanjuju komercijalni rizik koji snosi CdI, odnosno SNS.
Konkretno, najviše cijene karata koje prijevoznik može naplaćivati prilagođavaju se svake godine kako bi se uzele u obzir inflacija i promjene u troškovima goriva.
Nadalje, nova konvencija sadržava određene klauzule usmjerene na održavanje gospodarske i financijske ravno­ teže javne usluge (vidjeti uvodnu izjavu 130.).
Konkretno, u slučaju da naknada za pružanje javne usluge nije dovoljna za pokrivanje troškova usluga povjerenih novom konvencijom, te klauzule omogućuju reviziju i. opsega tih usluga; ii. načina pružanja usluga (npr. vrste brodova); ili iii.
najviših cijena karata.
(362) Međutim, prethodno navedene klauzule podliježu nizu ograničenja.
Konkretno, na temelju članka 8. nove konven­
cije gospodarska i financijska ravnoteža javne usluge preispituje se samo svake tri godine.
Ako se tim preispitiva­ njem pokaže da naknada nije dostatna za pokrivanje troškova javne usluge, prijevoznik i talijanska tijela mogu se dogovoriti samo da će uvesti promjene za sljedeće razdoblje od tri godine.
U slučaju da se u prihodima ili troškovima javne usluge utvrde nepredvidive strukturne razlike koje su za više od 3 % veće ili manje od vrijednosti utvrđenih u novoj konvenciji, na temelju njezina članka 9. stranke mogu zatražiti (uz niz uvjeta) reviziju gospodarske i financijske ravnoteže.
Na temelju obaju članaka te su promjene (ako do njih dođe) ishod postupka pregovora te prijevoznik mora nastaviti pružati javnu uslugu bez promjene sve dok se ne postigne dogovor.
Zbog toga je prijevoznik i dalje djelomično izložen riziku da će naknada biti nedovoljna za pokrivanje troškova pružanja usluge.
Iako se članci 8. i 9. nove konvencije mogu upotrijebiti za ponovnu uspostavu gospodarske i financijske ravnoteže, to vrijedi samo za buduća razdoblja i nisu mogući retroaktivni ispravci.
(363) Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 49.–58., u Direktivi CIPE-a predviđa se primjena premije rizika od 6,5 %
za određivanje povrata na kapital s pomoću formule za ponderirani prosječni trošak kapitala.
Konkretnije, Italija je za Siremar u obzir uzela betu od 0,56 u toj formuli.
Beta odražava rizik djelatnosti prijevoznika i njezina razina pokazuje da je Italija pri izračunu povrata na kapital u obzir uzela činjenicu da je rizik djelatnosti prijevoznika znatno niži od tržišnog rizika.
Međutim, u okviru službenog istražnog postupka (vidjeti uvodnu izjavu 218.)
Italija je pojasnila da je, s obzirom na to da je iznos naknade ograničen Zakonom iz 2009., odlučeno da će se izračun pojednostavniti primjenom paušalne stope povrata na kapital od 6,5 %.
Talijanska tijela dokazala su i da je iz primjene cjelokupne metodologije utvrđene u Direktivi CIPE-a mogao proizaći povrat na kapital veći od 6,5 % (npr.
8,87 %).
Zbog toga Italija smatra da je njezin pojednostavnjeni pristup konzervativan i da ne dopušta veću naknadu prijevozniku od one utvrđene Direktivom CIPE-a.
(364) S obzirom na prethodno navedeno Komisija je u uvodnoj izjavi 363.
Odluke o društvu Tirrenia/CIN iz 2020.
usporedila povrat na kapital od 6,5 %, koji je primijenjen i pri izračunu naknade za društvo koje je bilo predmet te istrage (tj. CIN), s medijanom povrata na uloženi kapital koji je ostvarila referentna skupina 2011. (godina prije prvog povjeravanja usluge društvu CdI).
Referentnu skupinu činili su odabrani trajektni prijevoznici koji su nudili