24.3.2022
ET
Euroopa Liidu Teataja
L 97/59
8.1.3.3.
K o l m a s A l t m a r k i k r i t e e r i u m (358) Kolmanda Altmarki kriteeriumi kohaselt ei tohi saadud hüvitis ületada avalike teenuste osutamise kohustuste
täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks vajalikku summat, võttes arvesse sellega seonduvaid tulusid ning mõistlikku kasumit.
(359) Altmarki kohtulahendis ei esitata aga mõistliku kasumi mõiste täpset määratlust.
Üldist majandushuvi pakkuvaid
teenuseid käsitleva teatise kohaselt tuleks mõistliku kasumi all mõista kapitalitootluse määra, mida keskmine ettevõtja vajab, kaaludes riski suuruse arvestamisel, kas osutada kogu volituste kehtivuse ajal üldist majandushuvi pakkuvat teenust või mitte.
Riski suurus oleneb asjaomasest sektorist, teenuse liigist ja hüvitismehhanismi iseloo­ must.
(360) 2012. aasta otsuses avaldas komisjon kahtlust CdI-le makstud hüvitise proportsionaalsuse suhtes.
Nimelt asus
komisjon esialgu seisukohale, et 6,5 % suurune riskipreemia ei kajasta riski asjakohast suurust, kuna esmapilgul näis, et CdI ei võta enda kanda riske, mis selliste teenuste osutamisega tavaliselt kaasnevad.
Täpsemalt hõlmavad hüvitise arvutamisel arvessevõetavad kuluelemendid kõiki teenuse osutamisega seotud kulusid ja muutusi, nt kütusehindade muutusi.
Selle tulemusel leidis komisjon selles etapis, et CdI võis saada liiga suurt hüvitist.
(361) Komisjon märgib, et uues lepingus sätestatud hüvitamise meetodi teatavad aspektid näivad tõepoolest vähendavat
CdI ja hiljem SNSi äririski.
Eelkõige kohandatakse igal aastal maksimaalseid piletihindu, mida ettevõtja võib küsida, et võtta arvesse inflatsiooni ja kajastada kütusekulude muutumist.
Lisaks sisaldab uus leping teatavaid klausleid, mille eesmärk on säilitada avalike teenuste majanduslik-rahaline tasakaal (vt põhjendus 130).
Need klauslid võimaldavad eelkõige juhul, kui avaliku teenuse hüvitis ei oleks uue lepinguga antud teenuste kulude katmiseks piisav, muuta i) nende teenuste ulatust, ii) teenuste osutamise viisi (nt laeva tüüp) või iii) maksimaalseid piletihindu.
(362) Eespool nimetatud klauslite suhtes kohaldatakse siiski mitut piirangut.
Eelkõige vaadatakse uue lepingu artikli 8
kohaselt avalike teenuste majanduslik-rahaline tasakaal läbi vaid iga kolme aasta tagant.
Kui läbivaatamisest nähtub, et hüvitisest ei piisa avaliku teenuse kulude katmiseks, võivad ettevõtja ja Itaalia ametiasutused leppida kokku muudatuste tegemises üksnes järgnevaks kolmeks aastaks.
Kui avaliku teenuse tulud või kulud näitavad ettenägematuid struktuurilisi erinevusi, mis on uues lepingus sätestatud väärtustest rohkem kui 3 % suuremad või väiksemad, lubab lepingu artikkel 9 pooltel (teatavatel tingimustel) taotleda majanduslik-rahalise tasakaalu läbivaa­ tamist.
Mõlema artikli kohaselt on sellised muudatused (kui neid on) läbirääkimismenetluse tulemus ja kuni kokkuleppe saavutamiseni peab ettevõtja jätkama avaliku teenuse osutamist muutmata kujul.
Seetõttu jääb ette­ võtjale osaliselt risk, et hüvitis ei ole piisav teenuse osutamise kulude katmiseks.
Ehkki uue lepingu artikleid 8 ja 9 saab kasutada majanduslik-rahalise tasakaalu taastamiseks, tehakse seda ainult tulevikku silmas pidades ja tagasi­ ulatuv korrigeerimine ei ole võimalik.
(363) Nagu on selgitatud põhjendustes 49–58, on CIPE direktiivis sätestatud, et kapitalitootluse määramiseks kapitali
kaalutud keskmise hinna (WACC) valemi alusel kasutatakse 6,5 % suurust riskipreemiat.
Eelkõige võttis Itaalia Siremari puhul selles valemis esialgu arvesse beetakordajat 0,56.
Beetakordaja kajastab ettevõtja tegevuse riski ja selle suurus näitab, et Itaalia võttis kapitalitootluse arvutamisel arvesse asjaolu, et ettevõtja tegevuse risk on oluliselt väiksem kui tururisk.
Itaalia selgitas ametliku uurimise käigus (vt põhjendus 218) samas, et kuna hüvitise ülemmäär on sätestatud 2009. aasta seaduses, otsustati arvutamist lihtsustada ja kohaldada 6,5 % kindlamääralise kapitalitootlusena.
Itaalia ametiasutused näitasid ka, et CIPE direktiivis sätestatud täieliku metoodika kohaldamine oleks andnud tulemuseks kapitalitootluse, mis ületab 6,5 % (st 8,87 %).
Sel põhjusel on Itaalia seisukohal, et tema lihtsustatud lähenemisviis on konservatiivne ega võimalda ettevõtjale maksta suuremat hüvitist kui see, mis kehtestati CIPE direktiivi kohaselt.
(364) Eespool kirjeldatud tausta arvesse võttes on komisjon Tirreniat/CINi käsitleva 2020. aasta otsuse põhjenduses 363
võrrelnud 6,5 % suurust kapitalitootlust, mida kohaldati ka selle uurimise all olnud ettevõtjale (st CINile) makstud hüvitise arvutamisel, võrdlusrühma 2011. aastal saavutatud investeeritud kapitali keskmise tootlusega (aasta enne esimese lepingu sõlmimist CdI-ga).
Võrdlusrühm koosnes valitud parvlaevaettevõtjatest, kes pakkusid