L 97/62
CS
Úřední věstník Evropské unie
24.3.2022
(366) Komise dále hodnotí kladně, že článek 5 nové úmluvy vyžaduje, aby společnost provozovatele zasílala regionu
Toskánsko každý rok provozní účty (v rozdělení podle tras a potvrzené nezávislým auditorem), aby mohl region Sicílie ověřit, zda nejsou poskytovány nadměrné vyrovnávací platby.
To poskytuje další záruku, která má zajistit, že provozovatel nemůže mít prospěch z případné nadměrné vyrovnávací platby.
Italské orgány předložily tyto provozní účty za období 2012–2019, aby mohla Komise provést výpočty uvedené v tabulce 7 (136).
(367) Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že vyrovnávací platba za veřejnou službu posky­
tovaná provozovateli nepřekračuje částku, která je nezbytná k pokrytí nákladů na plnění závazků veřejné služby, se zohledněním příslušných příjmů a přiměřeného zisku.
Komise se konkrétně domnívá, že rizikovou přirážku ve výši 6,5 % stanovenou rozhodnutím výboru CIPE je třeba posoudit ve spojení s maximální výší vyrovnávací platby, která je stanovena v zákoně z roku 2009.
Z tohoto hlediska lze mít za to, že návratnost kapitálu, kterou mohla společnost CdI a následně společnost SNS předběžně očekávat, byla v souladu s riziky, jimž byla vystavena při provozování veřejných služeb podle nové úmluvy.
Pochybnosti Komise ohledně splnění třetí podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark jsou proto rozptýleny.
(368) Pokud jde o přednost v přístavu a případné nadměrné vyrovnávací platby, které by z toho mohly vyplynout, Itálie
tvrdila, že není možné vyčíslit případné peněžní zvýhodnění vyplývající z této přednosti (viz 227.
bod odůvod­ nění).
Komise v každém případě uvádí, že pokud by toto opatření snížilo provozní náklady nebo zvýšilo příjmy poskytovatele veřejných služeb, projevily by se tyto účinky plně ve vnitropodnikovém účetnictví provozovatele.
Analýza Komise uvedená v 365.
bodě odůvodnění potvrdila, že v období 2012–2019 neobdržely společnosti CdI a SNS jako celek žádnou nadměrnou vyrovnávací platbu.
To platí i pro společnost SNS, budeme-li o ní uvažovat samostatně, v letech, v nichž plnila novou úmluvu (období 2016–2019).
Komise proto vyvozuje závěr, že rovněž přednost v přístavu splňuje třetí kritérium stanovené v rozsudku ve věci Altmark.
8.1.3.4.
Č t v r t é k r i t é r i u m s t a n o v e n é v r o z s u d k u v e v ě c i A l t m a r k
(369) Čtvrté kritérium stanovené v rozsudku ve věci Altmark se má za splněné, pokud byl příjemce vyrovnávací platby
za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu vybrán v rámci veřejného zadávacího řízení, které umož­ ňuje vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby obecného hospodářského zájmu za nejmenších nákladů pro územně správní celek, nebo alternativně, pokud byla vyrovnávací platba určena na základě nákladů správně řízeného podniku.
(370) Podle bodu 63 sdělení o službách obecného hospodářského zájmu je nejjednodušším způsobem, jak mohou
veřejné orgány splnit čtvrté kritérium stanovené v rozsudku ve věci Altmark, použití transparentního a nedi­ skriminačního postupu zadávání veřejných zakázek v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (137) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (138).
(371) Kromě toho z bodu 65 sdělení o službách obecného hospodářského zájmu a judikatury Soudního dvora vyplývá,
že postup zadávání veřejných zakázek vylučuje existenci státní podpory pouze za předpokladu, že umožňuje výběr zájemce schopného poskytovat tyto služby za „nejmenších nákladů pro územně správní celek“.
(372) Komise podotýká, že v daném případě bylo zadávací řízení zahájeno předtím, než vstoupila v platnost směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (139) (která se vztahuje na veřejné zakázky zadané za účelem posky­ tování služeb námořní dopravy) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU (140).
V té době platily směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES.
Směrnice 2004/17/ES se však nevztahuje na služby námořní dopravy, které provozuje společnost Siremar (141).
(136) S výjimkou roku 2015 a prvních měsíců roku 2016 (viz poznámky pod čarou č. 121 a 122).
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Itálie takové údaje neposkytla, podotýká však, že se to týká pouze posledního období, v němž společnost CdI provozovala službu, zatímco ve svém posouzení se zaměřuje na společnost SNS, jak je vysvětleno v 295. bodě odůvodnění.
(137) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst.
L 134, 30.4.2004, s. 1).
(138) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst.
L 134, 30.4.2004, s. 114).
(139) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst.
L 94, 28.3.2014, s. 65).
(140) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES (Úř. věst.
L 94, 28.3.2014, s. 243).
(141) Článek 5 směrnice 2004/17/ES objasňuje, že do její oblasti působnosti jsou zahrnuty pouze služby v oblasti železniční dopravy, automatizovaných systémů, tramvajové, trolejbusové, autobusové nebo lanové dopravy.