24.3.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
L 97/81
е по-висок от премията за рисков капитал от 6,5 %, определена в директивата на CIPE, но по-нисък от процента, произтичащ от пълното прилагане на методологията на CIPE (т.е.
8,87 %, вж. съображение 218).
Ако е била приложена ставка от 6,5 %, ROIC е щяла да бъде само 5 милиона евро.
Поради това Комисията отбелязва, че Siremar е било свръхкомпенсирано с приблизително 0,9 милиона евро за 2010 г. — Четвърто, след поставянето на Siremar под извънредно управление през септември 2010 г. (в този случай процедура по ликвидация) не са изготвяни финансовите отчети за 2010, 2011 и 2012 г.
Същото важи и за подробните отчети за 2011 и 2012 г.
Съгласно приложимото законодателство обаче органът по извънредното управление е изготвил и представил тримесечни отчети на националните надзорни органи, т.е.
Министерството на икономическото развитие.
Тези отчети показват, че общата печалба преди лихви и данъци между септември 2010 г. и юни 2012 г. е отрицателна, т.е. загуба от 0,7 милиона евро.
До септември 2012 г., т.е. след прехвърлянето на стопанското подразделение към CdI, тези оперативни загуби са нараснали на 4,8 милиона евро.
Следователно Siremar е търпяло загуби поради това, че е продължавало да изпълнява задълженията си за обществени услуги, докато е била в ход процедурата за продажба на стопанското подразделение Siremar.
Комисията изразява съжаление, че не са били изготвени подробни отчети за 2011 г. и за първата половина на 2012 г., но Италия потвърди, че през удължения срок на действие на първоначалното споразумение Siremar не е извършвало никакви услуги извън задълженията си за обществена услуга.
Тъй като общите финансови резултати за периода между септември 2010 г. и септември 2012 г. са отрицателни, тези документи кате­ горично показват, че Siremar не е било свръхкомпенсирано в периода след поставянето му под извънредно управление и че ограниченото свръхкомпенсиране , което е получило през 2010 г., се е загубило през след­ ващите години.
(477) С оглед на гореизложеното , предвид много специфичните обстоятелства, свързани с приватизацията на стопанското
подразделение Siremar, и въз основа на информацията, предоставена от италианските органи, Комисията отбелязва, че ограниченото свръхкомпенсиране , което е установила за 2010 г., се е стопило от загубите през следващия период.
Следователно Комисията заключава, че като цяло Siremar не е било свръхкомпенсирано в периода между 1 януари 2010 г. и 30 юли 2012 г. Тъй като в решението си от 2011 г. Комисията изрази съмнения за потенциална свръхкомпенсация на Siremar само през този период, тя счита, че съмненията ѝ по този въпрос са разсеяни.
(478) Съгласно точка 49 от рамката за УОИИ от 2011 г. държавите членки трябва да гарантират, че компенсацията,
предоставена за извършване на УОИИ, не води до получаване на свръхкомпенсация от предприятията (както е определено в точка 47 от тази рамка).
Всъщност държавите членки трябва да предоставят доказателства при искане от страна на Комисията.
Те също така трябва да извършват редовни проверки или да направят необходимото тези проверки да бъдат извършени в края на периода на възлагане и при всички случаи на интервали, не по-дълги от три години.
Във връзка с това Комисията посочва, че италианските органи са предоставили необходимите доказа­ телства, както е посочено по-горе (вж. съображения 469—470).
През 2009 и 2010 г. Siremar наистина е предос­ тавило на надзорното министерство своите отчети за всеки отделен маршрут, което е дало възможност на последното да преразгледа размера на компенсацията.
От 17 септември 2010 г. нататък присъствието на извън­ редния комисар, назначен от италианската държава, при спазване на подробни правила съгласно националното законодателство и с гражданска и наказателна отговорност, е осигурило още една предпазна мярка срещу свръх­ компенсация.
Освен това Комисията припомня, че компенсацията се изплаща на вноски, че изравнителното плащане се извършва на базата на действителните разходи и приходи за годината и че след 25 ноември 2010 г. по решение на Междуведомствената конференция всяка свръхкомпенсирана сума се приспада от бъдещите авансови плащания на субсидията (вж. съображение 43).
С оглед на гореизложеното , въпреки че Siremar е било свръхком­ пенсирано през 2010 г., Комисията отбелязва, че това свръхкомпенсиране все пак се е стопило през следващите години, тъй като Siremar под ИУ е понасяло загуби (вж. съображение 476).
Следователно като цяло не е предос­ тавена свръхкомпенсация за периода между 1 януари 2010 г. и 30 юли 2012 г.
Поради това и отчитайки много специфичните обстоятелства на приватизацията , извършена от органа по извънредното управление, така че да се гарантира приемствеността на обществените услуги, Комисията заключава, че гореописаните мерки биха могли да се считат за достатъчни, за да се избегне и открие свръхкомпенсацията .
(479) Въз основа на горепосочените елементи (вж. съображения 472—478) Комисията стига до заключението, че
приложимите изисквания съгласно раздел 2.8 (Размер на компенсацията) от рамката за УОИИ от 2011 г. са спазени.
8.3.1.7.
П р и о р и т е т ъ т з а а к о с т и р а н е
(480) В член 19-ter, параграф 21 от Наредба-закон 135/2009 ясно се посочва, че приоритетът за акостиране е необ­
ходим, за да се гарантира териториалното единство с островите и с оглед на задълженията за обществена услуга на дружествата от бившата Tirrenia Group, включително Siremar.
В действителност, ако дружествата, на които са възложени задълженията за обществена услуга, не се ползват от приоритет за акостиране, е възможно (понякога) да им се наложи да изчакат своя ред преди акостиране и по този начин да възникнат закъснения, които биха попречили на целта за осигуряване на надеждна и удобна свързаност за гражданите.
В случая на Siremar редовно разписание наистина е необходимо, за да се задоволят нуждите от мобилност на населението на помалките острови и да се допринесе за тяхното икономическо развитие.
Освен това, тъй като съгласно първона­ чалното споразумение Siremar е трябвало да изпълнява конкретни задължения по отношение на разписанието,