24.3.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
L 97/59
8.1.3.3.
Т р е т и к р и т е р и й п о д е л о т о A l t m a r k (358) Според третия критерий по делото Altmark компенсацията не може да превишава необходимото за покриване
изцяло или отчасти на разходите, направени при изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с тях приходи, както и разумна печалба.
(359) В решението по делото Altmark обаче не е дадено точно определение за разумна печалба.
Според Съобщението за
УОИИ разумна печалба следва да означава процентът на възвръщаемост на капитала, който би бил изискван за типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес за цялата продължителност на възлагане, като взема предвид равнището на риска.
Равнището на риска зависи от съответния сектор, вида на услугата и характеристиките на компенсационния механизъм.
(360) В решението от 2012 г. Комисията изрази съмнения по отношение на пропорционалността на платената на CdI
компенсация.
По-специално Комисията изрази предварителното становище, че рисковата премия от 6,5 % не отразява подходящо ниво на риска, тъй като поначало изглежда, че CdI не е поемало рисковете, които обикновено се поемат при изпълнението на такива услуги.
По-конкретно разходните елементи, които са взети под внимание за целите на изчисляването на компенсацията, включват всички разходи, свързани с предоставянето на услугата, и са взети предвид например промените в цените на горивата.
В резултат на това Комисията счете на този етап, че CdI може да е било свръхкомпенсирано .
(361) Комисията отбелязва, че определени аспекти от определения в новото споразумение метод за компенсация
действително намаляват понесения от CdI, а по-късно от SNS, търговски риск.
По-специално максималните тарифи, които операторът може да начисли, се коригират ежегодно, за да се отчете инфлацията и да се отразят колебанията в разходите за гориво.
Освен това новото споразумение съдържа редица клаузи, целящи да се поддържа икономическо-финансовото равновесие на обществената услуга (вж. съображение 130).
По-специално, в случай че компенсацията за обществена услуга би била недостатъчна за покриване на разходите за услугите, възложени с новото споразумение, тези клаузи позволяват да се преразгледат i) обхватът на тези услуги, ii) начинът, по който се предоставят услугите (напр. вида кораби), или iii) максималните тарифи.
(362) Горепосочените клаузи обаче подлежат на редица ограничения.
По-специално съгласно член 8 от новото спора­
зумение икономическо-финансовото равновесие на обществената услуга се преразглежда само на всеки три години.
Ако този преглед показва, че компенсацията не е достатъчна за покриване на разходите за обществената услуга, тогава операторът и италианските органи могат единствено да се договорят да направят промени за следващия тригодишен период.
В случай че приходите или разходите за обществената услуга показват непредвидени структурни разлики от повече от 3 % или по ниски от определените в новото споразумение стойности, член 9 от него позволява страните да поискат (при спазването на редица условия) преразглеждане на икономическофинансовото равновесие.
Съгласно и двата члена подобни промени (ако има такива) са резултат от процедура по водене на преговори и докато не бъде постигнато споразумение, операторът трябва да продължи да изпълнява обществената услуга без промяна.
В резултат на това операторът остава частично изложен на риска от недостатъчен размер на компенсацията за покриване на разходите за предоставяне на услугата.
Въпреки че членове 8 и 9 от новото споразумение могат да бъдат използвани за възстановяване на икономическо-финансовото равновесие, това се прави само в перспектива и не е възможна корекция с обратна сила.
(363) Както бе обяснено по-горе в съображения 49—58, в директивата на CIPE се предвижда рисковата премия в размер
на 6,5 % да бъде използвана за определяне на възвръщаемостта на капитала, като се използва формулата за WACC.
Конкретно за Siremar Италия първоначално е използвала коефициент „бета“ от 0,56 за тази формула.
Коефициентът „бета“ отразява риска от дейността, извършвана от оператора, а неговата стойност показва, че при изчисляването на възвръщаемостта на капитала Италия е взела предвид факта, че рискът от дейността, извършвана от оператора, е значително по-нисък от пазарния риск.
В хода на официалното разследване обаче (вж. съображение 218) Италия разясни, че тъй като със закона от 2009 г. е въведена пределна стойност на размера на компенсацията , е решено изчисляването да се опрости чрез прилагането на тези 6,5 % като фиксирана възвръщаемост на капитала.
Итали­ анските органи показаха също, че прилагането на цялостната методология, определена в директивата на CIPE, би довело до възвръщаемост на капитала, която надвишава 6,5 % (т.е.
8,87 %).
Поради тази причина Италия счита, че техният опростен подход е консервативен и не позволява по-висока компенсация за оператора от установената в директивата на CIPE.
(364) В контекста на горепосоченото в съображение 363 от решението за Tirrenia/CIN от 2020 г. Комисията сравни
възвръщаемостта на капитала от 6,5 %, която е била приложена и при изчисляването на компенсацията на дружеството, предмет на посоченото разследване (т.е.
CIN), със средната възвръщаемост на капитала, генерирана от референтна група през 2011 г. (годината преди услугата да бъде възложена за първи път на CdI).
Референтната група се състоеше от избрани фериботни оператори, които предлагат морски линии в Италия или между Италия