18.3.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 90/123
(7)
Pe de o parte, stocarea este utilizată ca mijloc de asigurare a unui echilibru între cantitatea de gaze naturale din rețea și cantitatea de gaze naturale consumată, de exemplu în cazul unei întreruperi a aprovizionării sau al unei cereri maxime din cauza unui val de frig în timpul iernii.
Pe de altă parte, stocarea permite, împreună cu gazoductele și compresoarele, asigurarea serviciului de transport în rețeaua de transport, în special în caz de blocaj.
(8)
Operatorii de înmagazinare oferă capacitate de stocare furnizorilor de gaze naturale de pe piețele cu amănuntul și angro și operatorilor rețelelor de transport.
Tendința furnizorilor de gaze naturale de a plăti pentru capacitatea de stocare este foarte apropiată de diferența de preț de vânzare a gazelor naturale între vară și iarnă („spread”).
Nivelul producției de gaze naturale este relativ stabil pe parcursul întregului an, în timp ce consumul de gaze naturale variază foarte mult în funcție de temperatură.
(9)
În Franța există paisprezece infrastructuri de stocare, dintre care unsprezece sunt în funcțiune (2), și trei operatori de stocare: — Storengy, o filială deținută în proporție de 100 % de ENGIE, deține și exploatează douăsprezece unități, dintre care trei sunt în rezervă și nouă sunt în exploatare.
Acestea din urmă reprezintă un volum util de 102,1 TWh (adică 74 % din capacitatea totală a teritoriului); — Teréga (fostă TIGF), deținută de SLE (40,5 %), GIC (31,5 %), EDF Investissement (18 %) și Prédica (10 %) exploatează o unitate operațională reprezentând un volum util de 33,1 TWh (24 % din capacitatea totală a teritoriului); — Géométhane, deținută de Storengy (50 %), CNP (49 %) și Géostock (1 %), are o unitate operațională cu un volum util de 3,3 TWh (2 % din capacitatea totală a teritoriului).
(10)
Începând cu 2009, modificările sezoniere ale prețurilor gazelor naturale au scăzut.
Până în 2011, spread a fost suficient de mare pentru a determina furnizorii să se aboneze la toate capacitățile de stocare a gazelor naturale.
Începând din 2011, spread a devenit insuficient pentru a acoperi prețul de depozitare propus de operatori (1,5-2 EUR/MWh, spread la un preț de 6-7 EUR/MWh).
Prin urmare, capacitatea de stocare nu a mai fost abonată integral din perioada 2010-2011, trei situri au fost puse în funcțiune („rezervate”) în 2014 și 2015, în timp ce rata de abonare pentru infrastructura de stocare în exploatare a ajuns la 63 % în perioada 2017-2018.
2.2.
Cadrul juridic și de reglementare
(11)
Pentru a asigura securitatea aprovizionării, Franța a introdus inițial, în 2014, un decret de consolidare a obligațiilor furnizorilor de gaze naturale de a constitui stocuri de gaze naturale (3).
Ulterior, Franța a considerat că acest sistem a avut mai multe deficiențe, iar unii furnizori de gaze naturale au introdus o acțiune pentru a contesta legalitatea decretului din 2014.
Având în vedere aceste evoluții, Franța a decis să introducă o măsură adaptată care face obiectul prezentei decizii („măsura în cauză”).
(12)
În plus, articolul 33 din Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4) prevede posibilitatea ca un stat membru să pună în aplicare un regulament privind infrastructura de stocare.
Stocarea gazelor naturale face parte, de asemenea, din măsurile pe care statele membre le pot pune în aplicare pentru a asigura respectarea obligațiilor care decurg din Regulamentul (UE) 2017/1938 al Parlamentului European și al Consiliului (5) în condițiile stabilite în acest regulament, în special obligația de a asigura securitatea aprovizionării consumatorilor naționali, asigurând în același timp funcționarea corespunzătoare și continuă a pieței interne a gazelor naturale.
(2) Există douăsprezece unități de operare dacă unitățile din Lussagnet și Izaute sunt luate în considerare separat.
Aceste unități aparțin Teréga și au în comun anumite instalații tehnice.
Din acest motiv, acestea sunt considerate uneori o singură infrastructură (de exemplu, PME 2019-1928) și alteori două infrastructuri separate (de exemplu, PME 2016-2023).
(3) Decretul nr.
2014-328 din 12 martie 2014 de modificare a Decretului nr.
2006-1034 din 21 august 2006 privind accesul la depozitarea subterană a gazelor naturale.
(4) Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 94).
(5) Regulamentul (UE) 2017/1938 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2017 privind măsurile de garantare a siguranței furnizării de gaze și de abrogare a Regulamentului (UE) nr.
994/2010 (JO L 280, 28.10.2017, p. 1).