18.3.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
L 90/159
(298) Otrkārt, gāzes tīkla un starpsavienojumu stiprināšana arī nebūtu uzticama alternatīva šo pasākumu augsto izmaksu dēļ salīdzinājumā ar esošās uzglabāšanas infrastruktūras izmantošanu.
Jebkurā gadījumā šāda veida investīcijas nenovērstu iespējamo dabasgāzes trūkumu aukstuma maksimuma gadījumā un vidējā termiņā nebūtu pieejamas.
(299) Tāpat no Francijas sniegtās informācijas izriet, ka SDG izmantošanas palielināšana nešķiet ticama alternatīva piegādes drošības nodrošināšanai.
Pašreizējie sašķidrināšanas termināļi faktiski darbojas līmenī, kas ir tuvu maksimālajai jaudai, lai atgūtu ievērojamās investīciju izmaksas.
Turklāt gandrīz uz visām SDG kravām attiecas ilgtermiņa līgumi šo projektu kapitāla intensitātes dēļ, un tāpēc tās jau pārdod pirms to ražošanas.
No otras puses, zemākas izmaksas dabasgāzes uzglabāšanai gāzveidā izskaidro SDG uzglabāšanas zemo attīstību visā pasaulē.
Tādējādi īstermiņā pieejamais SDG daudzums ir neliels.
(300) Treškārt, Francija paskaidroja, ka tikai administratīva sankciju sistēma, kas tiktu piemērota piegādātājiem par dabasgāzes nepiegādāšanu galapatērētājiem, arī nevar tikt uzskatīta par apmierinošu alternatīvu.
Šāda sistēma patiešām rada īstenojamības problēmu, jo Eiropas gāzes tirgu līdzsvarošanu veic katru dienu.
Sistēmas operatora īstenotie slodzes samazināšanas pasākumi gadījumā, ja tīklā būtiski samazinātos spiediens, izraisītu turpmāku dabasgāzes tirdzniecību, kas ārkārtīgi apgrūtinātu sākotnēji saistības nepildījušā piegādātāja identificēšanu.
Tāpat klienti, kuriem tiek samazināta slodzes, ne vienmēr ir piegādātāja, kas nepilda saistības, klienti.
Šajā kontekstā Francija apgalvo, ka priekšroka dodama ex ante pasākumiem, nevis ex post sankcijām.
(301) Ceturtkārt, tas pats attiecas uz slodzes samazināšanas vai pārtraukšanas mehānismiem.
Francijas iestādes uzskata, ka slodzes samazināšana ir pēdējais līdzeklis piegādes krīzes gadījumā, nevis elastības mehānisms, kura efektivitāte ir atkarīga no tā, kā patērētājs ievēro tīkla operatora noteikto slodzes novadīšanas kārtību, jo nav iespējams attālināti veikt automātisku slodzes samazināšanu.
Būtiskas uzglabāšanas infrastruktūras regulēšanas mehānisms ir izstrādāts, lai izvairītos no piegādes krīzēm, kuru dēļ nepieciešama slodzes samazināšana.
Pārtraukšanas mehānismi, kas pievēršas augstas bīstamības un zemas varbūtības riskiem saistībā ar aukstuma maksimuma veidiem, reformas laikā joprojām bija definēšanas procesā un tika ņemti vērā, novērtējot dabasgāzes pieprasījumu.
No otras puses, pārtraukšanas pasākumi netiktu pielāgoti tam, lai novērstu pārslogotības riskus, kam raksturīgs mazāks apdraudējums, bet lielāka varbūtība.
(302) Ņemot vērā šos faktorus, Komisija uzskata, ka regulatīvais mehānisms ir piemērots instruments, lai veicinātu dabasgāzes uzglabāšanas darbību attīstību un nodrošinātu piegādes drošību.
c) Atbalsta shēmas samērīgums
(303) Atbalstu uzskata par samērīgu, ja tā summa ir ierobežota līdz minimumam, kas nepieciešams, lai ierobežotu ietekmi uz iekšējo tirgu.
(304) Šajā gadījumā saskaņā ar regulatīvo mehānismu uzglabāšanas operatori gūst labumu no garantētiem ienākumiem.
Lai novērtētu regulatīvā mehānisma samērīgumu, ir jānovērtē 59.–81. apsvērumā aprakstītās uzglabāšanas operatoru atļauto ienākumu aprēķināšanas metodes samērīgums.
(305) Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par CRE neatkarīgo ekonomisko novērtējumu par RAB tirgus vērtību regulatīvā mehānisma īstenošanas laikā.
Komisija uzskata, ka tas varētu likt apšaubīt atbalsta shēmas samērīgumu.
(306) Lai gan šis novērtējums galvenokārt balstās uz bruto uzskaites vērtību un aktīvu amortizāciju, Francija un saņēmēji ir spējuši pierādīt, ka CRE 2016. gada 31. decembrī veica pamatīgu sākotnējā RAB pārvērtēšanu.
CRE faktiski pārbaudīja, vai operatoru pieprasītie amortizācijas periodi atbilst periodiem, kas norādīti to vēsturiskajos pārskatos, un standarta nozares datiem, ko var novērot citās valstīs.
CRE jo īpaši apšaubīja bufergāzes amortizācijas periodu.
Kā minēts 73. apsvērumā, CRE noraidīja pieprasījumu par 250 gadu amortizācijas periodu un bufergāzei izmantoja 75 gadu nolietojuma periodu.
Savā analīzē CRE palīdzēja arī ārējie ekonomikas konsultanti, lai noteiktu sākotnējo RAB.
Komisija norāda, ka pēc šīs analīzes CRE izvēlējās sākotnējo RAB trim operatoriem 4,8 miljardu EUR apmērā, kas ir par 13 % mazāk salīdzinājumā ar operatoru pieprasīto RAB (sk.
4. tabulu 77.
apsvērumā).