2022.3.18.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 90/159
(298) Másodszor, a gázhálózat és a rendszerösszekötők megerősítése sem jelentene hiteles alternatívát amiatt, hogy az ilyen intézkedések jelentős költségekkel járnak a meglévő tárolási infrastruktúra használatához képest.
Ilyen típusú beruházással semmiképp nem lehetne kezelni a hidegcsúcs idején esetlegesen bekövetkező földgázhiányt, és középtávon ez nem jelentene elérhető megoldást.
(299) A Franciaország által szolgáltatott információk arra is rávilágítanak, hogy az LNG használatának növelése nem tűnik hiteles alternatívának az ellátásbiztonság biztosítására.
A jelentős beruházási költségek megtérülése érdekében a meglévő cseppfolyósító terminálok ugyanis a maximális kapacitásukhoz közeli szinten működnek.
Ezenkívül az ilyen projektek tőkeintenzitása miatt szinte az összes LNG-rakományra hosszú távú szerződéseket kötnek, tehát azokat már a termelés előtt értékesítik.
Másrészt, mivel a földgáz gáz halmazállapotban történő tárolásának költsége alacsonyabb, az LNG-tárolás világszerte alulfejlett.
Rövid távon tehát csekély mennyiségű LNG áll rendelkezésre.
(300) Harmadszor, Franciaország kifejtette, hogy egy pusztán adminisztratív jellegű szankciórendszer, amelyet abban az esetben alkalmaznának, ha a szolgáltató nem szolgáltat földgázt a végső fogyasztóknak, szintén nem tekinthető kielégítő alternatívának.
Egy ilyen rendszer nehezen lenne megvalósítható, mivel az európai gázpiacok kiegyensúlyozása napi rendszerességgel történik.
A rendszerüzemeltető által a hálózati nyomás kritikus csökkenése esetén alkalmazott terheléscsökkentési intézkedések következtében olyan földgázcsere-műveletekre kerülne sor, amelyek rendkívül megnehezítenék az eredetileg nem teljesítő szolgáltató azonosítását.
A kiléptetett fogyasztók sem feltétlenül a nemteljesítő szolgáltató ügyfelei.
Ezzel összefüggésben Franciaország azzal érvel, hogy az előzetes intézkedések előnyösebbek, mint az utólagos szankciók.
(301) Negyedszer, ugyanez vonatkozik a kiléptetésre vagy a megszakíthatósági eszközökre is.
A francia hatóságok szerint a kiléptetés ellátási válság esetén alkalmazható végső megoldást jelent, nem pedig rugalmassági mechanizmust, amelynek hatékonysága attól függ, hogy a fogyasztó betartja-e a rendszerüzemeltető által megadott kiléptetési sorrendet, mivel a kiléptetést távolból nem lehet automatikusan elvégezni.
Az alapvető tárolási infrastruktúra szabályozási mechanizmusa azonban azt a célt szolgálja, hogy elkerülhetők legyenek a kiléptetést szükségeltető ellátási válságok.
A nagy veszélyt jelentő és alacsony valószínűségű kockázatok – például a hidegcsúcsok – kezelésére szolgáló megszakíthatósági eszközök meghatározása a reform idején még folyamatban volt, de ezeket is figyelembe vették a földgázigény értékelésekor.
Ugyanakkor a megszakíthatósági eszközök nem lennének megfelelők a kisebb veszélyt jelentő, de nagyobb valószínűségű torlódási kockázatok kezelésére.
(302) E tényezőkre tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a szabályozási mechanizmus megfelelő eszköz a földgáztárolási tevékenység fejlesztésének elősegítésére és az ellátásbiztonság biztosítására.
c) A támogatási rendszer arányossága (303) A támogatás akkor tekinthető arányosnak, ha összege a belső piacra gyakorolt hatások korlátozása érdekében a minimumra korlátozódik.
(304) Jelen esetben a tárolásirendszer-üzemeltetők garantált bevételre tesznek szert a szabályozási mechanizmus keretében.
A szabályozási mechanizmus arányosságának értékeléséhez meg kell vizsgálni a tárolásirendszerüzemeltetők engedélyezett bevételének kiszámítására szolgáló, az (59)–(81) preambulumbekezdésben ismertetett módszer arányosságát.
(305) Az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság kétségeit fejezte ki azzal a független gazdasági értékelési eljárással kapcsolatban, amelyet a CRE a szabályozási mechanizmus végrehajtása idején végzett a RAB piaci értékének meghatározására.
A Bizottság szerint ez megkérdőjelezhette volna a támogatási program arányosságát.
(306) Bár ez az értékelés elsősorban a bruttó könyv szerinti értéken és az eszközök értékcsökkenésén alapul, Franciaország és a kedvezményezettek igazolni tudták, hogy a CRE 2016. december 31-i dátummal alapjaiban átértékelte a kiinduló RAB-ot.
A CRE ellenőrizte, hogy a gazdasági szereplők által kért amortizációs idők megfelelnek-e a korábbi elszámolásokban feltüntetett időtartamoknak és az ágazatra jellemző, más országokban megfigyelhető standard adatoknak.
A CRE különösen a párnagáz értékcsökkenési idejét kérdőjelezte meg. A (73) preambulumbekezdésben említettek szerint a CRE elutasította azt a kérést, hogy a párnagáz esetében 250 éves értékcsökkenési időt alkalmazzanak, és azt 75 évben határozta meg.
Az elemzési munka során a CRE külső gazdasági tanácsadók segítségét is igénybe vette a kiinduló RAB meghatározásához.
A Bizottság megjegyzi, hogy ezen elemzések alapján a CRE 4,8 milliárd EUR kiinduló RAB-ot határozott meg a három üzemeltető tekintetében, ami 13 %-kal kevesebb, mint az üzemeltetők által kért RAB (lásd a (77) preambulumbekezdésben szereplő 4.
táblázatot).