18.3.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
L 90/159
(298) For det andet ville en styrkelse af gasnettet og samkøringslinjerne heller ikke være et troværdigt alternativ på grund af de høje omkostninger ved disse foranstaltninger sammenlignet med brugen af eksisterende lagerinfrastrukturer.
Under alle omstændigheder ville denne type investeringer ikke afhjælpe en eventuel mangel på naturgas i tilfælde af en kuldespidsbelastningsperiode og ville ikke være til rådighed på mellemlang sigt.
(299) Det fremgår ligeledes af oplysningerne fra Frankrig, at en øget anvendelse af LNG ikke synes at være et troværdigt alternativ til sikring af forsyningssikkerheden.
De eksisterende likvefaktionsterminaler opererer da også på et niveau, der ligger tæt på deres maksimale kapacitet, for at dække de betydelige investeringsomkostninger.
Desuden er næsten alle LNG-ladninger omfattet af langfristede kontrakter på grund af disse projekters kapitalintensitet og sælges derfor allerede inden produktionen.
De lavere omkostninger ved lagring af naturgas forklarer i øvrigt den beskedne udvikling inden for LNG-lagring på verdensplan.
De mængder LNG, der er til rådighed på kort sigt, er således begrænsede.
(300) For det tredje har Frankrig forklaret, at et rent administrativt system med sanktioner, der pålægges leverandører for manglende levering af naturgas til slutkunderne, heller ikke kan betragtes som et tilfredsstillende alternativ.
Et sådant system udgør faktisk et gennemførlighedsproblem, da balanceringen af de europæiske gasmarkeder finder sted dagligt.
De belastningsbegrænsende foranstaltninger, som systemoperatøren har iværksat i tilfælde af et kritisk fald i trykket på nettet, vil føre til efterfølgende handel med naturgas, hvilket gør det yderst vanskeligt at identificere den leverandør, der oprindeligt ikke opfyldte sine forpligtelser.
Tilsvarende er de forbrugere, hvis forsyning afbrydes, ikke nødvendigvis den misligholdende leverandørs kunder.
I den forbindelse fremfører Frankrig, at forudgående foranstaltninger er at foretrække frem for efterfølgende sanktioner.
(301) For det fjerde gælder det samme for belastningsbegrænsende foranstaltninger eller bestemmelser om mulighed for afbrydelse.
Ifølge de franske myndigheder er belastningsbegrænsende foranstaltninger en sidste udvej i tilfælde af en forsyningskrise og ikke en fleksibilitetsordning, hvis effektivitet afhænger af, om forbrugeren efterlever transmissi­ onssystemoperatørens ordre om belastningsbegrænsning, da det ikke er muligt at foretage automatisk belastningsbe­ grænsende foranstaltninger på afstand.
Ordningen for regulering af kritiske lagerinfrastrukturer er udformet med henblik på at undgå forsyningskriser, der kræver brug af belastningsbegrænsende foranstaltninger.
Bestemmelserne om muligheden for forsyningsafbrydelser, som har til formål at imødegå store risici og risici med lav sandsynlighed såsom kuldespidsbelastningsperioder, var stadig under udarbejdelse på tidspunktet for reformen og blev taget i betragtning ved vurderingen af efterspørgslen efter naturgas.
På den anden side vil bestemmelser om mulighed for forsyningsafbrydelser ikke være egnede til at imødegå risikoen for overbelastning, der er kendetegnet ved en lavere risiko, men en større sandsynlighed.
(302) I lyset af disse faktorer mener Kommissionen, at reguleringsordningen er et velegnet instrument til at fremme udviklingen inden for oplagring af naturgas og opretholde forsyningssikkerheden.
c) Støtteordningens forholdsmæssighed (303) Støtten anses for at være forholdsmæssig, når dens størrelse er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at begrænse virkningerne på det indre marked.
(304) I den foreliggende sag har lageroperatørerne i henhold til reguleringsordningen en garanteret indkomst.
For at vurdere reguleringsordningens proportionalitet er det nødvendigt at tage stilling til proportionaliteten af den metode til beregning af lageroperatørernes tilladte indtægt, der er beskrevet i betragtning 59-81.
(305) I sin indledningsafgørelse udtrykte Kommissionen tvivl om CRE's uafhængige økonomiske vurdering af markedsværdien af BAR på tidspunktet for gennemførelsen af reguleringsordningen.
Denne vurdering kunne ifølge Kommissionen have sået tvivl om støtteordningens proportionalitet.
(306) Selv om denne værdiansættelse hovedsagelig er baseret på den bogførte bruttoværdi og afskrivning af aktiver, har Frankrig og støttemodtagerne kunnet påvise, at CRE foretog en grundig revaluering af det oprindelige BAR pr.
31. december 2016.
CRE verificerede, at de afskrivningsperioder, som operatørerne havde anmodet om, svarede til de perioder, der var angivet i deres historiske regnskaber, og til standarddata for branchen, som kunne observeres i andre lande.
CRE satte navnlig spørgsmålstegn ved afskrivningsperioden for buffergassen.
Som nævnt i betragtning 73 afviste CRE anmodningen om en afskrivningsperiode på 250 år og anvendte en afskrivningsperiode for buffergassen på 75 år.
I sin analyse blev CRE desuden bistået af eksterne økonomiske konsulenter med henblik på at fastlægge det oprindelige BAR.
Kommissionen bemærker, at CRE efter disse analyser valgte et oprindeligt BAR for de tre operatører på 4,8 mia.
EUR, hvilket er et fald på 13 % i forhold til det BAR, som operatørerne anmodede om (jf. tabel 4 i betragtning 77).