16.3.2022
SL
Uradni list Evropske unije
L 88/113
(649) Poleg tega bi lahko bilo priznanje in sprejetje ravnanja s strani države izrecno ali pa bi se lahko sklepalo na podlagi ravnanja zadevne države (npr. v primerih, ko je država vsaj seznanjena z zadevnim ravnanjem in se z njim strinja).
V vsakem primeru mora biti dejanje priznanja in sprejetja jasno in nedvoumno, ne glede na to, ali je ustno ali z dejanji.
Zato člen 11 statuta Komisije za mednarodno pravo zahteva, da se ravnanje države izvoznice, ki navaja, da je priznala in sprejela ravnanje tuje vlade kot svoje, prouči in concreto.
(650) V zvezi s tem bo Komisija namesto neposrednega zagotavljanja subvencij proučila, ali bi bilo treba ravnanje tuje vlade (tj. kitajske vlade pri dodeljevanju preferenčnih posojil) pripisati državi izvoznici (tj. kitajski vladi), tako da bi se te subvencije zagotavljale posredno prek tuje vlade, kot sta se dogovorili obe vladi.
Treba je vzpostaviti dokazljivo/izrecno povezavo med indonezijsko vlado in ukrepi, ki jih je sprejela kitajska vlada, da se proizvajalcem izvoznikom v Indoneziji zagotovi dogovorjena preferenčna podpora.
V tem primeru bi bila indonezijska vlada odgovorna, da si je dejavno želela pridobiti, priznati in sprejeti take subvencije kot svoje v korist proizvodov, proizvedenih v Indoneziji.
(651) Zato je Komisija upravičeno preverila, ali se lahko sredstva, zagotovljena skupini IRNC, obravnavajo kot subvencije, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi ter ki jih je odobrila indonezijska vlada, v smislu členov 2, 3 in 4 osnovne uredbe.
4.5.8.1 F i n a n č n i p r i s p e v e k v l a d e a l i j av n e g a o r g a na
(652) V skladu s členom 3(1)(a) osnovne uredbe subvencija obstaja, če gre za finančni prispevek vlade v državi porekla ali izvoza.
Podobno člen 1.1(a)(1) Sporazuma SCM določa, da velja za subvencijo „finančni prispevek vlade“.
(653) Indonezijska vlada je skupini IRNC zagotovila nikljevo rudo, zemljišče in številne dodatne subvencije.
Te subvencije torej neposredno izvaja in dodeljuje indonezijska vlada.
(654) Vendar je indonezijska vlada od začetka dvostranskega sodelovanja s skupno izjavo med Indonezijo in Kitajsko leta 2005 in memorandumom o soglasju o infrastrukturi in sodelovanju na področju naravnih virov, kot je navedeno v uvodnih izjavah 563 in naslednjih, proaktivno spodbujala kitajsko vlado, naj zagotovi finančno podporo družbam v Indoneziji, tako da je posebej prispevala k oblikovanju in razvoju industrije nerjavnega jekla v Indoneziji prek parka Morowali.
To je jasno navedeno v akcijskem načrtu Indonezija-Kitajska iz leta 2010, in sicer v poglavju „Naložbeno sodelovanje“ (glej uvodno izjavo 563).
Sodelovanje je bilo dodatno okrepljeno s tremi dokumenti, ki sta jih indonezijska in kitajska vlada podpisali leta 2011 (glej uvodno izjavo 548 in naslednje).
V sporazumu z dne 29. aprila 2011 (uvodna izjava 566) sta se vladi „dogovorili, da bosta spodbudili svoje finančne in zavarovalniške institucije, da dajo prednost financiranju in zavarovalniški podpori za navedene projekte“, tudi v jeklarski industriji in industrijskih parkih (kot je Morowali).
Indonezijska vlada je prek svojega odbora za usklajevanje naložb (BKPM) izrecno pozvala Kitajsko, naj vlaga v predelavo niklja na jugovzhodnem Sulaveziju, tj. v kraju, kjer se nahaja park Morowali (glej uvodno izjavo 603).
(655) Ključno leto za okrepitev sodelovanja je bilo leto 2013.
Indonezijska in kitajska vlada sta podpisali petletni razvojni program za gospodarsko in trgovinsko sodelovanje med Indonezijo in Kitajsko, ki je opredelil ključna področja sodelovanja, vključno z metalurško industrijo, projekti na področju niklja in industrijskimi parki, ter spodbudil kitajske družbe in finančne institucije, da sodelujejo pri razvoju gospodarskih koridorjev in posebnih prednostnih projektov (glej uvodni izjavi 604 in 609).
Sodelovanje je bilo nato sklenjeno na najvišji politični ravni z omenjenim obiskom predsednika Kitajske pri predsedniku Indonezije oktobra 2013.