2022.3.16.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 88/65
4.4.3.
A vizsgálat ténymegállapításai (329) Kezdetben a Bizottság megjegyezte, hogy a hidegen síkhengerelt acéltermékek egyik exportáló gyártója a nikkelércet belföldön, vele kapcsolatban álló vagy független vállalatoktól szerezte be, hogy azután azt megolvassza és hidegen síkhengerelt acéltermékek gyártásához használja fel.
(330) A nikkelércnek a megfelelő díjazásnál kisebb összeg megfizetése ellenében történő biztosítása az egyik olyan kulcsfontosságú intézkedés, amelyet az indonéz kormány a kínai kormánnyal folytatott együttműködés keretében annak érdekében hajt végre, hogy biztosítsa az indonéz rozsdamentesacél-ágazat teljes ipari értékláncának fejlődését.
(331) 2007-ben az indiai kormány életbe léptette a 2005–2025-ös időszakra vonatkozó hosszú távú nemzeti fejlesztési tervről szóló 27. számú törvényt (72).
A hosszú távú nemzeti fejlesztési terv az ipart tekintette a gazdaság szerkezetének erősítését célzó növekedés motorjának.
Ezt többek között a bányászati ágazatnak (a nikkelércet is beleértve) kellett támogatnia.
Legfontosabb célként a primer szektorban (többek között a bányászatban) a fokozottabb értékteremtést emelték ki a helyi és nemzetközi versenyképesség előmozdítása, valamint a nemzeti ipari bázis erősítése érdekében.
A hosszú távú nemzeti fejlesztési terv kifejezetten megemlíti a termékfeldolgozáson és -diverzifikáción (a downstream ágazat fejlesztésén), az iparág szerkezetének elmélyítésén (az upstream ágazat fejlesztésén), valamint a vertikális integráción (az upstream és a downstream ágazat együttes fejlesztésén) keresztül megvalósuló értékláncfejlesztést.
A feldolgozóipar fejlesztése olyan alágazatokra összpontosulna, amelyek több kritériumnak is megfelelnek, többek között belföldi természeti erőforrások feldolgozásával foglalkoznak és a kivitel terén rendelkeznek fejlődési potenciállal.
(332) A (317) és az azt követő preambulumbekezdésekben leírtak szerint az ásványi anyagok hozzáadott értékének Indonéziában való növelésére irányuló célkitűzésével összhangban az indonéz kormány 2009-ben bevezette a bányászatról szóló 2009. évi törvényt.
Az indonéz kormány több végrehajtási rendeletet, köztük számos módosítást is kiadott a bányászatról szóló 2009. évi törvény céljainak megvalósítása érdekében.
A bányászatról szóló 2009. évi törvény számos jelentős szabályozási változást vezetett be az engedélyezési rendszer, a jogdíjak, a külföldiek tulajdonlása és a nyersanyagexport terén.
2020-ban a bányászatról szóló 2009. évi törvényt a bányászatról szóló 2020.
évi törvénnyel módosították, amely 2020. június 10-én lépet hatályba.
Ez az új törvény, amelynek e vizsgálat szempontjából korlátozott jelentősége van, mivel csupán a vizsgálati időszak legvégén lépett hatályba, megerősített vagy még inkább kiterjesztett a bányavállalatokra vonatkozó bizonyos követelményeket.
(333) A bányászatról szóló 2009. évi törvény engedélyezési jogkörrel ruházta fel mind a központi kormányzatot, mind pedig a regionális önkormányzatokat a bányászati terület elhelyezkedésétől, az engedély eredetétől és a bányavállalat által végrehajtott beruházás jellegétől függően.
(334) A bányászatról szóló 2009. évi törvény új engedélyezési rendszert vezetett be, amely felváltotta a régi, bányászati tevékenységre vonatkozó szerződéseken alapuló rendszert, valamint a helyi, bányászati jogokon alapuló rendszert (Kuasa Pertambangan).
Az új rendszerben kétféle kereskedelmi szempontból fontos bányászati engedély létezik: a) A bányászati tevékenységi engedély (IUP) a bányászati tevékenységnek a kijelölt területen történő végzéséhez szükséges engedély, amely a következőkre oszlik: i. feltárásra vonatkozó bányászati tevékenységi engedély, amely legfeljebb 8 évig érvényes fémes ásványokat adó bányák esetében; ii. bányászati műveletekre és kitermelésre vonatkozó tevékenységi engedély (IUP-OP), amely legfeljebb 20 évig érvényes fémes ásványokat és meghatározott nemfémes ásványokat adó bányák, valamint szénbányák esetében, és további két 10 éves időtartamra meghosszabbítható.
A bányászatról szóló 2009. évi törvény tehát biztosítékot nyújt arra, hogy a bányászati feltárási engedélyek birtokosai megkapják a kitermelési engedélyt.
b) A különleges bányászati tevékenységi engedély (IUPK) a bányászati tevékenységre vonatkozó különleges engedély, amelyet az Energiaügyi és Ásványi Erőforrásokért Felelős Minisztérium bocsát ki az ásványi tartalékokat rejtő állami területnek minősülő területekre, amely a következőkre oszlik: i. feltárásra vonatkozó különleges bányászati tevékenységi engedély, amely legfeljebb 8 évig érvényes fémes ásványokat adó bányák esetében, és ii. bányászati műveletekre és kitermelésre vonatkozó különleges bányászati tevékenységi engedély (IUPK-OP), amely legfeljebb 20 évig érvényes fémes ásványokat adó bányák esetében.
A bányászatról szóló 2009. évi törvény értelmében a különleges bányászati tevékenységi engedélyt először pályázati eljárás útján állami vagy regionális önkormányzati tulajdonú vállalatoknak kell felajánlani.
Ha e felek nem érdeklődnek a különleges bányászati tevékenységi engedély iránt, akkor pályázhatnak rá a magánszektorbeli szereplők.
A különleges bányászati tevékenységi engedélyeket csak egy meghatározott ásványtípusra adják ki, és külön bányászati tevékenységi engedélyt szükséges kérvényezni, ha egy másik ásványtípust kívánnak kitermelni ugyanazon területen.
(72) https://perpustakaan.bappenas.go.id/e-library/file_upload/koleksi/migrasi-data-publikasi/file/RP_RKP/RPJPN%202005-2025-english.pdf