2.3.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
L 64/55
6.3.1.4 Uppgiftens varaktighet (311) Som anges i punkt 17 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse bör ”[u]ppdragets varaktighet [...] motiveras med hänvisning till objektiva kriterier som t.ex. behovet av att skriva av fasta tillgångar som inte kan överföras.
I princip bör uppdraget inte ha en längre varaktighet än vad som krävs för avskrivning av de viktigaste tillgångarna som behövs för att tillhandahålla tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse.”
(312) Italien uppger att förlängningens varaktighet har fastställts med beaktande av den period som behövs för avskrivningen av de tillgångar som används för att tillhandahålla tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse.
Den sammanlagda varaktigheten för det ursprungliga avtalet inbegripet förlängningar uppgår till strax över 22 år.
Fartyg är de viktigaste tillgångar som behövs för att tillhandahålla den allmännyttiga tjänsten.
Avskrivningsperioden för fartyg som används för färjetrafik är vanligen lång och kan vara längre än 25 år.
(313) Italien har lämnat uppgifter till kommissionen om avskrivningsvärdet för Toremars fartyg för perioden 2009–2011.
Kommissionen konstaterar att vid tidpunkten för förlängningen av det ursprungliga avtalet hade fem av åtta fartyg redan avskrivits helt och hållet, medan de tre återstående fartygen, som ännu inte är avskrivna, hade en genomsnittlig ålder på 21,5 år.
(314) Även om avskrivningsperioden har löpt ut för de flesta av de fartyg som Toremar använde under förlängningen av det ursprungliga avtalet, konstaterar kommissionen att en förlängning av perioden med tre år var nödvändig för att säkerställa den allmänna trafikens kontinuitet fram till dess att privatiseringsprocessen slutfördes.
Med hänsyn till den genomsnittliga åldern för de återstående fartygen, vars värde ännu inte hade avskrivits helt och hållet, och den genomsnittliga avskrivningstiden för fartyg som används för färjetrafik drar kommissionen slutsatsen att tilldelningsaktens varaktighet är tillräckligt motiverad och att punkt 17 i rambestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är uppfylld.
6.3.1.5 Förenlighet med direktiv 2006/111/EG (315) Enligt punkt 18 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse kommer stöd ”endast att anses vara förenligt med den inre marknaden på grundval av artikel 106.2 i fördraget om företaget, i de fall där direktivet är tillämpligt, följer bestämmelserna i kommissionens direktiv 2006/111/EG” (86).
(316) I punkt 44 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse föreskrivs vidare att ”[o]m ett företag bedriver verksamhet både inom och utanför tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse, ska det klart framgå av den interna redovisningen vilka kostnader och intäkter som hänger samman med tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och övriga tjänster i enlighet med de principer som anges i punkt 31”.
(317) Italien har bekräftat att Toremar endast tillhandahöll allmännyttiga tjänster enligt det ursprungliga avtalet.
(318) Kommissionen anser därför att punkt 18 i rambestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte är tillämplig.
6.3.1.6 Ersättningens storlek (319) Enligt punkt 21 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse får ersättningen ”[...] inte överstiga vad som krävs för att täcka nettokostnaden för att fullgöra skyldigheterna i samband med tillhanda­ hållandet av allmännyttiga tjänster, inklusive en rimlig vinst”.
(320) Eftersom ersättningen utgör olagligt stöd som beviljades före ikraftträdandet av 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse finns i enlighet med de särskilda bestämmelserna i punkt 69 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt inget krav på att nettokostnadsmetoden ska användas för bedömningen av statligt stöd i det aktuella ärendet.
I stället kan alternativa metoder användas för att beräkna den nettokostnad som är nödvändig för att tillhandahålla de allmännyttiga tjänsterna, såsom kostnadsfördel­ ningsmetoden.
Enligt den senare metoden beräknas nettokostnaden som skillnaden mellan kostnaderna och intäkterna för en utsedd leverantör för att fullgöra skyldigheterna i samband med tillhandahållandet av de allmännyttiga tjänsterna enligt specifikationen och beräkningarna i beslutet om tilldelning.
I punkterna 28–38 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse anges mer i detalj hur denna metod bör tillämpas.
(86) Kommissionens direktiv 2006/111/EG av den 16 november 2006 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet (EUT L 318, 17.11.2006, s. 17).