2.3.2022
SL
Uradni list Evropske unije
L 64/57
(326) Komisija je v okviru tretjega merila iz sodbe v zadevi Altmark že ocenila, da je bila 6,5-odstotna pavšalna stopnja donosa kapitala, ki bi ga družba Moby/Toremar lahko predvidela, v skladu s tveganji, ki jih je imela pri opravljanju javnih storitev na podlagi novega javnega naročila storitev (glej uvodne izjave 224 do 229).
Poleg tega Komisija ponovno poudarja, da je Italija za poenostavitev izračuna uporabila pavšalno stopnjo donosa kapitala (ki je bila za leti 2010 in 2011 določena na 6,9 %).
Komisija je v sklepu iz leta 2011 dejansko domnevala, da je bila stopnja donosa vloženega kapitala za leto 2010 določena na 9,95 % pred obdavčitvijo, vendar je Italija pojasnila, da je bila to ocenjena vrednost za namene takrat prihajajočih odprtih postopkov za oddajo javnega naročila po privatizaciji nekdanje skupine Tirrenia, vključno z družbo Toremar (glej uvodno izjavo 132).
(327) Komisija ugotavlja, da so v predloženi direktivi odbora CIPE upoštevane nekatere tržne vrednosti, ki se uporabljajo v sektorju pomorske kabotaže.
V njej so določeni upravičeni stroški za namene obveznosti javne službe ter načela za izračun stopnje donosa kapitala na podlagi informacij, pogojev in tveganj, pomembnih za ta sektor.
(328) Poleg tega Komisija ugotavlja, da je dežela Toskana za leti 2010 in 2011 uporabila svoje rezerve za kritje dodatnih stroškov javnih storitev družbe Toremar, ki jih ni bilo mogoče kriti iz centralnega državnega proračuna, in sicer zaradi zmanjšanja števila potnikov zaradi gospodarske in finančne krize ter povečanja stroškov goriva v istem obdobju (glej uvodno izjavo 40).
Družba Toremar je bila torej izpostavljena komercialnemu tveganju znatne izgube dohodka, ne da bi bila prepričana, da bo to izgubo krila dežela Toskana.
Dejansko bi ta sprostila rezerve šele po podrobnem preverjanju dejanskih stroškov in prihodkov, nastalih v letih 2010 in 2011.
Glede na to Komisija ugotavlja, da je 6,9-odstotni donos kapitala v skladu s povezanimi tveganji.
(329) Poleg tega je Komisija, kot je že pojasnjeno v uvodni izjavi 227, v okviru ocene novega javnega naročila storitev na podlagi tretjega merila iz sodbe v zadevi Altmark ugotovila, da je bila leta 2011 (in tudi leta 2010) mediana donosa kapitala, ki jo je ustvarila referenčna skupina izbranih trajektnih prevoznikov, ki so ponujali pomorske povezave v Italiji ali med Italijo in drugimi državami članicami, višja od 6,5 %, v nekaterih primerih tudi višja od 8 %.
Zato se šteje, da je 6,9-odstotni donos kapitala v skladu z donosi kapitala, ugotovljenimi za referenčno skupino.
(330) Glede na zgoraj navedeno Komisija meni, da navedeni 6,9-odstotni donos kapitala ostaja na razumni ravni.
(331) Italija je nazadnje predložila potrebne dokaze, da so bila opravljena vsa redna preverjanja za zagotovitev, da znesek nadomestila ni presegel neto stroškov storitve.
Poleg tega Komisija opozarja, da se nadomestilo plačuje v obrokih (glej uvodno izjavo 41), končno izplačilo pa na podlagi dejanskih stroškov in prihodkov v zadevnem letu.
S tem se zagotovi, da znesek nadomestila ne preseže neto stroškov storitve.
(332) Glede na navedeno Komisija ugotavlja, da znesek nadomestila, dodeljenega družbi Toremar med podaljšanjem prvotne pogodbe, ni pripeljal do prekomernega nadomestila in da so izpolnjene veljavne zahteve iz oddelka 2.8 okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena.
6.3.1.7 Prednostni privez
(333) Člen 19-ter, odstavek 21, zakona iz leta 2009 jasno določa, da je prednostni privez potreben za zagotavljanje ozemeljske kontinuitete z otoki in v okviru obveznosti javne službe, ki jih izpolnjujejo družbe nekdanje skupine Tirrenia, vključno z družbo Toremar.
Če družbe, pooblaščene za obveznosti javne službe, ne bi imele prednostnega priveza, bi dejansko morale čakati, da pridejo na vrsto za pristanek, kar bi povzročilo zamude, to pa bi izničilo namen zagotavljanja zanesljive in praktične povezave za potrošnike.
Redni vozni redi so dejansko potrebni za izpolnjevanje potreb prebivalcev otokov po mobilnosti in prispevanje h gospodarskemu razvoju zadevnih otokov.
Ker so časi odhodov za poti, na katerih se opravlja javna storitev, določeni v pogodbi, je prednostni privez nujen za zagotavljanje, da pristanišča dodelijo priveze in časovni razpored privezov tako, da lahko izvajalec javne storitve izpolnjuje svoje obveznosti javne službe.
(334) Glede na navedeno Komisija meni, da se je ta ukrep dodelil družbi Toremar, da bi lahko izpolnjevala svoje obveznosti javne službe, ki pomenijo resnično storitev splošnega gospodarskega pomena (glej oddelek 6.3.1.2).
Poleg tega je Italija potrdila, da se prednostni privez uporablja samo za storitve, ki se opravljajo v okviru sistema javnih storitev.