2.3.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 64/57
(326) Comisia a evaluat deja în cadrul criteriului Altmark 3 că rata forfetară a rentabilității capitalului de 6,5 % pe care Moby/Toremar puteau să o preconizeze dintr-o perspectivă ex ante a fost în conformitate cu riscurile la care au fost expuse în furnizarea serviciilor publice în temeiul contractului de servicii publice (a se vedea considerentele 224-229).
În plus, Comisia reiterează faptul că Italia a utilizat o rată forfetară a rentabilității capitalului (care a fost stabilită la 6,9 % pentru perioada 2010-2011) în scopul simplificării calculului.
În fapt, în decizia din 2011, Comisia a plecat de la ipoteza că rata rentabilității capitalului investit pentru 2010 a fost stabilită la 9,95 % înainte de impozitare, însă Italia a explicat că aceasta era o valoare estimată în scopul procedurilor de achiziții deschise ce urmau să se desfășoare după privatizarea societăților fostului grup Tirrenia, inclusiv a Toremar (a se vedea considerentul 132).
(327) Comisia observă că directiva CIPE prezentată ia în considerare anumite valori de piață aplicabile în sectorul cabotajului maritim.
Acesta prevede costurile eligibile pentru îndeplinirea obligațiilor de serviciu public, precum și principiile de calcul privind rata rentabilității capitalului pe baza informațiilor, a condițiilor și a riscurilor relevante pentru acest sector specific.
(328) În plus, Comisia observă că, pentru anii 2010 și 2011, regiunea Toscana a apelat la rezervele sale pentru a acoperi costurile suplimentare aferente serviciului public ale Toremar care nu au putut fi acoperite de bugetul central al statului, ca urmare a unei reduceri a numărului de pasageri din cauza crizei economice și financiare și a unei creșteri a costurilor cu combustibilul în aceeași perioadă (a se vedea considerentul 40).
Prin urmare, Toremar a fost expusă riscului comercial al unei pierderi substanțiale de venituri, fără a avea certitudinea că această pierdere va fi acoperită de regiunea Toscana.
Într-adevăr, regiunea urma să elibereze rezervele numai după verificarea detaliată a costurilor și a veniturilor reale aferente perioadei 2010-2011.
Având în vedere cele de mai sus, Comisia constată că o rentabilitate a capitalului de 6,9 % este în concordanță cu riscurile implicate.
(329) În plus, astfel cum s-a explicat deja în considerentul 227 în contextul evaluării noului contract de servicii publice în temeiul criteriului Altmark 3, Comisia a constatat că, în 2011 (precum și în 2010), rentabilitatea medie a capitalului generată de un grup de referință de operatori de servicii de transport cu feribotul care ofereau legături maritime în interiorul Italiei sau între Italia și alte state membre a fost mai mare de 6,5 %, în anumite cazuri depășind 8 %.
Prin urmare, o rentabilitate a capitalului de 6,9 % este considerată a fi în concordanță cu rentabilitatea capitalului observată pentru grupul de referință.
(330) Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că rentabilitatea capitalului de 6,9 % prezentată rămâne la un nivel rezonabil.
(331) În sfârșit, Italia a furnizat dovezile necesare care arată că s-au efectuat toate controalele regulate pentru a se asigura că valoarea compensației nu a depășit costul net al serviciului.
În plus, Comisia reamintește că respectiva compensație este plătită în tranșe (a se vedea considerentul 41) și că plata finală se face pe baza costurilor și a veniturilor efectiv înregistrate în exercițiul relevant.
În acest mod, se asigură faptul că valoarea compensației nu depășește costurile nete ale serviciului.
(332) Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că valoarea compensației acordate Toremar pe durata prelungirii convenției inițiale nu a condus la nicio supracompensare și că sunt respectate cerințele aplicabile din secțiunea 2.8 din cadrul SIEG.
6.3.1.7.
Prioritatea la acostare (333) Articolul 19-ter alineatul (21) din legea din 2009 menționează în mod clar faptul că prioritatea la acostare a fost necesară pentru a garanta continuitatea teritorială cu insulele și din perspectiva obligațiilor de serviciu public ale societăților fostului grup Tirrenia, inclusiv Toremar.
Într-adevăr, dacă nu ar exista nicio prioritate la acostare pentru societățile însărcinate cu obligații de serviciu public, acestea ar putea să fie nevoite să își aștepte rândul înainte să acosteze și, prin urmare, să aibă întârzieri, ceea ce ar submina scopul de a asigura o legătură fiabilă și convenabilă pentru consumatori.
Un orar de circulație regulat este, într-adevăr, necesar pentru a satisface nevoile de mobilitate ale populației insulelor și pentru a contribui la dezvoltarea economică a insulelor respective.
În plus, întrucât orele de plecare pentru rutele de serviciu public sunt stabilite prin convenție, prioritatea la acostare este necesară pentru a se asigura că porturile alocă danele și orarele de acostare într-un mod care să permită operatorului de servicii publice să își respecte obligațiile de serviciu public.
(334) În acest context, Comisia consideră că această măsură a fost acordată pentru a permite Toremar să își îndeplinească obligațiile de serviciu public care reprezintă SIEG autentice (a se vedea secțiunea 6.3.1.2).
Mai mult, Italia a confirmat că prioritatea la acostare este aplicabilă doar serviciilor furnizate în regim de serviciu public.