2.3.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 64/51
(c) Decretul-lege nr.
125 din 5 august 2010, convertit în legea din 2010, a prevăzut o prelungire suplimentară a convențiilor inițiale de la 1 octombrie 2010 până la sfârșitul proceselor de privatizare a Tirrenia și Siremar.
(287) În acest context, Comisia constată că acordarea compensației pentru obligația de serviciu public în temeiul prelungirii convenției inițiale a avut loc înaintea intrării în vigoare a deciziei SIEG din 2011 și a cadrului SIEG din 2011.
Cu toate acestea, pachetul privind SIEG din 2011 conține – la articolul 10 din decizia SIEG din 2011 și la punctul 69 din cadrul SIEG din 2011 – norme care prevăd aplicarea sa și în cazul ajutorului acordat înainte de intrarea sa în vigoare la 31 ianuarie 2012.
În special, decizia SIEG din 2011 prevede la articolul 10 litera (b) că
„orice ajutor acordat înainte de intrarea în vigoare a prezentei decizii [și anume înainte de 31 ianuarie 2012], incompatibil cu piața internă și neexceptat de la obligația de notificare în conformitate cu Decizia 2005/842/CE, dar care îndeplinește condițiile stabilite de prezenta decizie, este compatibil cu piața internă și este exceptat de la obligația de notificare prealabilă.”
(288) În ceea ce privește cadrul SIEG din 2011, punctele 68 și 69 menționează faptul că Comisia va aplica principiile acestuia tuturor proiectelor de ajutoare notificate, indiferent dacă notificarea a avut loc înainte sau după începerea aplicării cadrului respectiv la 31 ianuarie 2012, precum și tuturor ajutoarelor ilegale cu privire la care aceasta ia o decizie după 31 ianuarie 2012, chiar dacă ajutorul respectiv a fost acordat înainte de 31 ianuarie 2012.
În acest din urmă caz, dispozițiile de la punctele 14, 19, 20, 24, 39 și 60 din cadrul SIEG din 2011 nu se aplică.
(289) Ca urmare, normele de aplicare ale deciziei SIEG din 2011 și ale cadrului SIEG din 2011, astfel cum sunt descrise mai sus, permit evaluarea compensației pentru obligația de serviciu public acordată Toremar în timpul perioadei de prelungire în conformitate cu pachetul privind SIEG din 2011.
În cazul în care condițiile relevante prevăzute de decizia SIEG din 2011 sau de cadrul SIEG din 2011 sunt respectate, măsura de ajutor respectivă este compatibilă cu piața internă pe întreaga perioadă cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 1 ianuarie 2012 (85).
(290) Comisia precizează că atât decizia SIEG din 2005, care a intrat în vigoare la 19 decembrie 2005, cât și decizia SIEG din 2011 sunt aplicabile doar ajutorului de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public pentru rutele maritime către insule, pe care traficul anual mediu din cele două exerciții financiare anterioare celui în care a fost atribuit SIEG nu depășește 300 000 de pasageri.
Cu toate acestea, Italia a furnizat valorile medii pentru toate cele cinci rute împreună și nu separat pentru fiecare rută pentru a arăta că, în anii 2010 și 2011, numărul de pasageri pe toate aceste rute exploatate de Toremar în temeiul convenției inițiale, astfel cum a fost prelungită, nu a depășit pragul de 300 000 de pasageri pe an.
Prin urmare, Comisia nu poate evalua compatibilitatea compensației pentru obligația de serviciu public plătită către Toremar în temeiul prelungirii convenției inițiale până la 1 ianuarie 2012 nici în temeiul deciziei SIEG din 2005 și nici în temeiul deciziei SIEG din 2011.
(291) În consecință, compatibilitatea compensației pentru obligația de serviciu public acordate Toremar începând cu 2009 și până la finalizarea procesului de privatizare s-ar încadra, în mod normal, în domeniul de aplicare al cadrului SIEG din 2011.
(292) Comisia va evalua dacă respectiva compensație pentru obligația de serviciu public acordată Toremar în perioada de prelungire respectă condițiile prevăzute în cadrul SIEG din 2011, cu excepția condițiilor de la punctele 9, 14, 19, 20, 24, 39 și 60.
(85) Pentru exhaustivitate, Comisia precizează că dispoziția tranzitorie de la articolul 10 litera (a) din decizia SIEG din 2011, conform căreia orice schemă de ajutor aplicată înainte de intrarea în vigoare a deciziei respective (și anume înainte de 31 ianuarie 2012), compatibilă cu piața internă și exceptată de la obligația de notificare în conformitate cu decizia SIEG din 2005, își menține compatibilitatea cu piața internă și este exceptată de la obligația de notificare pentru o perioadă suplimentară de doi ani (și anume până la 30 ianuarie 2014 inclusiv).
Acest lucru înseamnă că ajutorul care a fost acordat în temeiul unei astfel de scheme în perioada cuprinsă între intrarea în vigoare a deciziei SIEG din 2005 la 19 decembrie 2005 și intrarea în vigoare a deciziei SIEG din 2011 la 31 ianuarie 2012 va fi considerat compatibil cu piața internă, însă doar începând de la data la care a fost acordat și până la 30 ianuarie 2014 inclusiv.
În orice caz, pentru ajutoarele acordate în perioada începând de la 31 ianuarie 2012, dispoziția tranzitorie de la articolul 10 litera (a) din decizia SIEG din 2011 nu se aplică, iar evaluarea compatibilității trebuie efectuată în conformitate cu decizia SIEG din 2011.