L 64/40
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.3.2.
Kikötési elsőbbség (211) A 2009. évi törvény 19-ter cikkének (21) bekezdése egyértelműen meghatározza, hogy a kikötési elsőbbségre azért van szükség, hogy garantálják a szigetekkel való területi folytonosságot, és tekintettel a korábbi Tirrenia-csoport vállalatai, köztük a Moby/Toremar közszolgáltatási kötelezettségeire.
Ha ugyanis a közszolgáltatási kötelezett­ ségekkel megbízott vállalatok nem rendelkeznének kikötési elsőbbséggel, adott esetben (néha) ki kell várniuk a sort a kikötésnél, ezáltal késhetnek, ami aláássa a polgároknak megbízható és kényelmes összeköttetés biztosításában álló célt.
Valóban szükség van rendszeres menetrendre a szigeti lakosság mobilitási szükségleteinek kielégítése érdekében, és hogy hozzájáruljanak az érintett szigetek gazdasági fejlődéséhez.
Továbbá, mivel az új közszolgáltatási szerződés konkrét időbeosztási kötelezettséget állapít meg a közszolgáltatási útvonalakon az indulás tekintetében, a kikötési elsőbbség segít biztosítani, hogy minden kikötő oly módon ossza ki a kikötőhelyeket és kikötési időket, hogy a közszolgáltató meg tudjon felelni közszolgáltatási kötelezettségének.
Ezt a kikötési elsőbbséget a Toremar megvásárlásakor átadták a Mobynak/Toremarnak.
Mindezek figyelembevételével a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az intézkedést azért ítélték oda, hogy a Moby/Toremar el tudja látni közszolgáltatási kötelezettségeit, amelyek valódi általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak minősülnek (lásd a (209) preambulumbekezdést).
Olaszország megerősítette továbbá, hogy a kikötési elsőbbség csak a közszolgáltatási rendszer keretében nyújtott szolgáltatásokra vonatkozik.
A kikötési elsőbbség tehát szintén megfelel az Altmark-ügyben hozott ítéletben megállapított első feltételnek.
6.1.2.2.
A második Altmark-kritérium (212) A Bizottság emlékeztet arra, hogy a 2012. évi határozatban (lásd az említett határozat (205) preambulumbekezdését) azt az előzetes állaspontot fogadta el, hogy az Altmark-ítélet második kritériuma teljesül.
(213) Ezzel összefüggésben a Bizottság megjegyzi, hogy a kompenzáció kiszámításának alapjául szolgáló paramétereket előzetesen és az átláthatósági követelményeket betartva állapították meg, összhangban a második Altmarkkritériummal.
(214) Közelebbről a kompenzáció kiszámításának alapjául szolgáló paramétereket a CIPE-irányelv részletesen kifejti, és azokat az új közszolgáltatási szerződésben (és annak mellékleteiben) is alkalmazták.
A kompenzáció kiszámításának módja, ideértve többek között a figyelembe vett költségelemeket, a CIPE-irányelvben szerepel részletesen.
Mivel a kikötési elsőbbség nem jár a Moby/Toremar részére pénzbeli kompenzációval, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy ez az intézkedés megfelel a második Altmark-kritériumnak.
(215) A Bizottság tehát megállapítja, hogy a második Altmark-kritérium teljesül.
6.1.2.3.
A harmadik Altmark-kritérium (216) A harmadik Altmark-kritérium szerint az általános gazdasági érdekű szolgáltatás teljesítéséért kapott ellentételezés nem haladhatja meg a közszolgáltatási kötelezettségek végrehajtása során felmerülő költségek egészben vagy részben való fedezéséhez szükséges mértéket, figyelemmel az érintett bevételekre és az e kötelezettségek teljesítéséből származó méltányos nyereségre.
(217) Ugyanakkor az Altmark-ügyben hozott ítélet nem határozza meg pontosan a méltányos nyereséget.
Az ÁGÉSZközlemény szerint észszerű nyereség alatt az a tőkemegtérülési ráta értendő, amely alapján egy átlagos vállalkozás eldönti, hogy a megbízás teljes időtartama alatt nyújtani fogja-e az általános gazdasági érdekű szolgáltatást, figyelembe véve a kockázat szintjét.
A kockázat szintje függ az érintett ágazattól, a szolgáltatás típusától és az ellentételezési mechanizmus jellemzőitől.
(218) A 2012.
évi határozatban a Bizottság kétségeit fejezte ki a korábbi Tirrenia-csoport vállalatainak, köztük a Mobynak/ Toremarnak 2012-től fizetett kompenzáció arányosságát illetően.
Közelebbről a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy a 6,5 %-os rögzített kockázati prémium nem a kockázat megfelelő szintjét tükrözi, mivel első látásra nem tűnt úgy, hogy a Moby/Toremar viselné az ilyen szolgáltatások nyújtásával szokásosan együtt járó kockázatokat.
Konkrétabban, a kompenzáció kiszámításának céljából figyelembe vett költségelemek tartalmazzák a szolgáltatás nyújtásával összefüggő valamennyi költséget, emellett tekintettel voltak például az üzemanyagárak változásaira.
Ennek eredményeként a Bizottság abban a szakaszban úgy ítélte meg, hogy a Moby/Toremar túlkompenzációban részesülhetett.
(219) A Bizottság megjegyzi, hogy a kompenzációs módszer új közszolgáltatási szerződésben megállapított bizonyos vonatkozásai a jelek szerint valóban csökkentik a Mobynál/Toremarnál felmerült kereskedelmi kockázatot.
Különösen a Moby/Toremar által kiszabható maximális viteldíj van úgy kiigazítva évente, hogy figyelembe vegye az inflációt és megjelenítse a fogyasztói árindex változását.
Továbbá az új közszolgáltatási szerződés tartalmaz olyan