L 64/28
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.3.2.
(137) Olaszország úgy véli, hogy a kikötési elsőbbség nem juttatja jelentős előnyhöz a korábbi Tirrenia-csoport vállalatait, ideértve a Toremart és felvásárlóját, a Mobyt is.
Azzal érvel különösen, hogy a gyakorlatban a kikötési elsőbbséget csak nagyon korlátozott esetben alkalmazták.
A legtöbb kikötő mérete és az érkezések és indulások előzetes ütemezése garantálja, hogy szokásos körülmények között, nem számítva a késéseket vagy a rendkívüli időjárási viszonyokat, a konkrét kikötőhelyek különböző szolgáltatók általi használata nincs átfedésben.
Emellett, mivel a Toremar és a Moby egész éven át üzemeltetik szolgáltatásaikat (szemben azokkal a szolgáltatókkal, amelyek csak főszezonban üzemelnek) természetes lenne a kikötők számára, hogy nekik adják annak lehetőségét, hogy a kikötési résidőket elsőként válasszák ki, hivatalos kikötési elsőbbség hiányában is.
Olaszország ezért úgy véli, hogy a kikötési elsőbbség nem juttathatta jelentős előnyhöz a Toremart és a Mobyt.
4.6.
A 2010. évi törvényben megállapított intézkedésekről (138) A 2010. évi törvényben előírt intézkedéseket illetően (lásd a (91) és a (92) preambulumbekezdést) Olaszország azt állítja, hogy a Toremar megkapta és ténylegesen az eredeti rendeltetésére használta a 102/2009. sz. törvény által már lekötött pénzügyi erőforrásokat.
Közelebbről a Toremar a nemzetközi biztonsági előírások betartása érdekében 1 617 300 EUR-t használt fel flottájának korszerűsítésére (azaz 808 650 EUR-t az Aethalia hajó korszerűsítésére és 808 650 EUR-t a Liburna hajó korszerűsítésére).
Azt is állítja, hogy ezeket a pénzeszközöket nem likviditási célokra használták fel.
(139) A privatizációs eljáráshoz kapcsolódó adómentességek tekintetében Olaszország azzal érvel, hogy ami a társasági adót illeti, az intézkedést nem alkalmazták, mivel a Caremar, a Saremar és a Toremar régiókra történő átruházása ingyenes volt.
Ezért, ellentételezés hiányában a konszolidált jövedelemadóról szóló törvény visszterhes vagyonátruházás esetén keletkező tőkenyereségekre vonatkozó 86. cikke (1) bekezdésének a) pontja nem alkalmazandó.
Ami a héát illeti, Olaszország megjegyzi, hogy a Caremar, a Saremar és a Toremar átruházása az 1972. október 26-i 633. sz. elnöki rendelet 10. cikke (1) bekezdésének 4. pontja értelmében héamentes ügyletnek minősül.
A héán kívüli közvetett adók tekintetében Olaszország hangsúlyozza, hogy a 2010. évi törvényben előírt mentesség célja az igazgatási egyszerűsítés volt.
Adózási szempontból hatásai elhanyagolhatónak és csekélynek tekinthetők az átalánykulccsal kivetett adókat érintően.
Közelebbről a regisztrációs illetékről (168 EUR dokumentumonként), az ingatlan- és jelzálog-nyilvántartásbavételi díjakról (egyenként 168 EUR), illetve a bélyegilletékről (14,62 EUR négy oldalért) van szó.
(140) Az FAS forrásait illetően Olaszország azt állítja, hogy a Toremar ebből semmilyen előnyhöz nem jutott.
Ezenkívül tisztázták, hogy az FAS forrásait nem arra használták fel, hogy további kompenzációt nyújtsanak a korábbi Tirreniacsoport vállalatainak, köztük a Toremarnak.
Ehelyett ezeket a forrásokat azért bocsátották rendelkezésre, hogy kiegészítsék a korábbi Tirrenia-csoport vállalatainak a közszolgáltatásért járó kompenzáció kifizetésére elkülönített költségvetési előirányzatokat, ha azok elégtelennek bizonyulnának.
Olaszország megjegyzi, hogy a 125/2010. sz. törvényerejű rendelet 1. cikkének (5-ter) bekezdése lehetővé tette a régiók számára, hogy az FAS forrásait a szokásos közszolgáltatásért járó kompenzáció (egy részének) finanszírozására fordítsák, ezáltal biztosítsák a tengeri közszolgáltatások folyamatosságát.
Olaszország továbbá egyértelművé teszi, hogy a 185/2008. sz. törvényerejű rendelet 26. cikke értelmében a 2009., 2010. és 2011. évre egyenként 65 millió EUR-t különítettek el a Tirreniacsoport számára, és ennek megfelelően 195 millió EUR-t hívtak le az FAS forrásaiból.
Ezeket a pénzeszközöket ezt követően átutalták a Közlekedési Minisztérium számlájára, amelyet a korábbi Tirrenia-csoport vállalatai (Tirrenia, Siremar, Caremar, Toremar és Saremar) részére a közszolgáltatásért járó kompenzáció kifizetésére hoztak létre.
Ezért az intézkedés pusztán Olaszország költségvetése forrásainak közszolgáltatásért járó kompenzációk kifizetéséhez történő hozzárendelését illeti.
4.7.
A meghosszabbított eredeti szerződés és az új közszolgáltatási szerződés 2011. évi ÁGÉSZ-határozatnak való megfeleléséről (141) Noha Olaszország úgy véli, hogy az új közszolgáltatási szerződés szerint a Toremarnak a közszolgáltatásért kifizetett kompenzáció nem minősül állami támogatásnak, érveket is előterjesztett, hogy az intézkedés miért felelne meg a 2011.
évi ÁGÉSZ-határozatnak, ha támogatásról lenne szó.
(142) Válaszában Olaszország a 2010 és 2016 közötti időszak átlagos éves forgalmát adja meg, az útvonalak összességét alapul véve.
Ennek alapján Olaszország bemutatta az utasforgalmi adatokat annak bizonyítására, hogy a 2011. évi ÁGÉSZ-határozat 2. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott, 300 000 utasra vonatkozó küszöbértéket a Toremar által 2011 végéig, illetve a Moby/Toremar által 2012-től üzemeltetett útvonalak egyikén sem sértették meg.