2.3.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
L 64/57
(326) Komise již v rámci třetího kritéria stanoveného v rozsudku ve věci Altmark posoudila, že paušální míra návratnosti kapitálu ve výši 6,5 %, kterou společnost Moby/Toremar mohla očekávat z hlediska ex ante, byla v souladu s riziky spojenými s poskytováním veřejných služeb ve smyslu nové smlouvy o veřejných službách (viz 22. až 27. bod odůvodnění).
Komise rovněž opakuje, že Itálie použila pro zjednodušení výpočtu paušální míru návratnosti kapitálu (pro období 2010–2011 stanovenou ve výši 6,9 %).
V rozhodnutí z roku 2011 Komise skutečně předpokládala, že míra návratnosti investovaného kapitálu pro rok 2010 byla stanovena na 9,95 % před zdaněním, ale vysvětlila, že se jedná o odhadovanou hodnotu pro účely nadcházejících zadávacích řízení zahájených po privatizaci bývalé skupiny Tirrenia, včetně společnosti Toremar (viz 132.
bod odůvodnění).
(327) Komise konstatuje, že předložené rozhodnutí výboru CIPE zohledňuje určité tržní hodnoty platné v odvětví námořní kabotáže a upřesňuje způsobilé náklady pro účely závazku veřejné služby, jakož i zásady pro výpočet míry návratnosti kapitálu na základě informací, podmínek a rizik relevantních pro toto konkrétní odvětví.
(328) Komise rovněž poznamenává, že pro roky 2010 a 2011 použil region Toskánsko své rezervy na pokrytí dodatečných nákladů na veřejnou službu společnosti Toremar, které nemohly být pokryty z ústředního státního rozpočtu z důvodu snížení počtu cestujících v důsledku hospodářské a finanční krize a zvýšení nákladů na palivo v témže období (viz 40. bod odůvodnění).
Společnost Toremar tak byla vystavena obchodnímu riziku značné ztráty příjmů, aniž by měla jistotu, že tato ztráta bude regionem Toskánsko pokryta.
Region Toskánsko ve skutečnosti uvolnil rezervy až poté, co podrobně ověřil skutečné náklady a příjmy vzniklé v období 2010–2011.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se Komise domnívá, že návratnost kapitálu ve výši 6,9 % odpovídá souvisejícím rizikům.
(329) Kromě toho, jak již bylo vysvětleno ve 227. bodě odůvodnění v souvislosti s posouzením nové smlouvy o veřejných službách ve smyslu třetího kritéria stanoveného v rozsudku ve věci Altmark, Komise zjistila, že v roce 2011 (stejně jako v roce 2010) byl medián návratnosti kapitálu vytvořený referenční skupinou vybraných provozovatelů trajektů nabízejících námořní spojení v Itálii nebo mezi Itálií a jinými členskými státy vyšší než 6,5 %, a v některých případech dokonce vyšší než 8 %.
Komise se proto domnívá, že návratnost kapitálu ve výši 6,9 % je v souladu s návratností kapitálu zjištěnou u referenční skupiny.
(330) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem má Komise za to, že předložená návratnost kapitálu ve výši 6,9 % zůstává na přiměřené úrovni.
(331) Itálie nakonec poskytla nezbytné důkazy, které prokazují, že byly prováděny všechny pravidelné kontroly, aby se zajistilo, že výše vyrovnávací platby nepřekročí čisté náklady na danou službu.
Komise navíc připomíná že vyrovnávací platba je vyplácena ve splátkách (viz 41. bod odůvodnění) a že poslední splátka je provedena na základě skutečných nákladů a příjmů v daném roce.
Tím se zajistí, že výše vyrovnávací platby nepřesáhne čisté náklady na službu.
(332) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že výše vyrovnávací platby poskytnuté společnosti Toremar během prodloužení původní úmluvy nevedla k nadměrné vyrovnávací platbě a že jsou splněny příslušné povinnosti stanovené v oddíle 2.8 rámce pro služby obecného hospodářského zájmu.
6.3.1.7.
Přednost v přístavu (333) V čl.
19b odst.
21 zákona z roku 2009 se jednoznačně stanoví, že přednost v přístavu je nezbytná k zajištění územní kontinuity s ostrovy a s ohledem na závazky veřejné služby uložené společnostem bývalé skupiny Tirrenia (včetně společnosti Toremar).
Pokud by společnosti pověřené závazkem veřejné služby neměly v přístavu přednost, mohly by být tyto společnosti nuceny před dokováním čekat, než na ně přijde řada, což by způsobovalo zpoždění, která by mařila účel spočívající v zajištění spolehlivého a pohodlného spojení pro spotřebitele.
Pravidelný jízdní řád je skutečně nezbytný k uspokojení potřeb obyvatel ostrovů v oblasti mobility a k přispění k hospodářskému rozvoji dotyčných ostrovů.
Jelikož časy odjezdu na trasách v rámci veřejné služby jsou stanoveny úmluvou, pomáhá přednost v přístavu zajistit, aby přístavy přidělovaly kotviště a časy kotvení tak, aby mohl provozovatel veřejné služby splnit uložený závazek veřejné služby.
(334) Komise se v této souvislosti domnívá, že toto opatření bylo provedeno s cílem umožnit společnosti Toremar plnění závazků veřejné služby, které představují skutečné služby obecného hospodářského zájmu (viz oddíl 6.3.1.2).
Itálie rovněž potvrdila, že přednost v přístavu se vztahuje pouze na služby poskytované v rámci režimu veřejné služby.