2022.2.24.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 45/1415 BIZOTTSÁG KÍSÉRLETI PROJEKTEK
PP 02 —.
ALCÍM EURÓPAI STRATÉGIAI BERUHÁZÁSOK (folytatás) PP 02 21
(folytatás)
PP 02 21 05
(folytatás) Az egy éve tartó Covid19-világjárvány – és annak a borzasztó halálesetek mellett tapasztalható minden társadalmigazdasági következménye – egyéb munkaerőpiaci vonatkozásai mellett a távoli munkavégzés kultúrájára is nyilvánvaló hatást gyakorolt.
A távmunka egyes elemeinek a köz- és a magánszektorban való fennmaradása jelentős számú egyedülállót és családot indíthat arra, hogy fontolóra vegye a vidéki területekre való kiköltözést annak érdekében, hogy élvezze a jobb levegőminőség, a természettel való szorosabb kapcsolat, valamint a nyugalmasabb és kevésbé zajos környezet előnyeit.
Az, hogy végül emellett döntenek-e, nagymértékben függhet attól, hogy biztosítható-e a közlekedés anélkül, hogy feltétlenül szükség lenne magángépjárműre ahhoz, hogy – ha munkájuk ezt megköveteli – képesek legyenek bejárni a városi területekre, és kielégíteni napi szükségleteiket az adott régión belül.
Ehhez, valamint a vidéki területeken élő jelenlegi lakosság meglévő gazdasági tevékenységeinek – szénlábnyomuk csökkentése mellett történő – folytatásával összefüggő szükségleteinek kielégítéséhez további fenntartható megoldásokra van szükség a vidéki térségek szintjén, az intelligens és megosztott mobilitási lehetőségek kihasználásával és továbbfejlesztésével.
E megoldások rendkívül hasznosak lehetnek abból a szempontból is, hogy egyre növekszik a kereslet a vidéki ökoturizmus iránt, amelynek egyik természetes összetevője a legfenntarthatóbb utazási mód használata az idegenforgalmi célpont elérésére és a régión belüli mozgásra.
Mindezt szem előtt tartva közpolitikai szempontból döntő fontosságú, hogy tisztában legyünk azzal az aktuális forgatókönyvvel és az általa kínált kettős lehetőséggel, amely a városi csomópontok és a távoli területek közötti területi egyenlőtlenségeket elmélyítő vidéki elvándorlás jelenlegi tendenciájának mérséklésére, sőt megfordítására irányul, biztosítva egyúttal, hogy a manapság nagymértékben a fosszilis tüzelőanyagokra támaszkodó vidéki közlekedés is kivegye a részét az európai klímarendeletben előírt, időszerű kibocsátáscsökkentési erőfeszítésekből.
E tekintetben fontos hangsúlyozni, hogy a közlekedés a teljes kibocsátás egynegyedét teszi ki, és ténylegesen az a fő ágazat, ahol az elmúlt évtizedekben nem sikerült a kibocsátás csökkentését elérni, ami döntő fontosságúvá teszi a projektet az ágazat minden egyes alkotóelemében, és különösen a modális váltás előmozdítását.
Amellett, hogy továbbra is szükség van az eredeti javaslatban javasolt strukturális célokra és kapcsolódó konkrét kezdeményezésekre (pl. többek között a tömegközlekedési és agglomerációs vonalakkal való elérhetőség és összeköttetés fokozására, valamint a járatok sűrítésére irányuló, összehangolt együttműködésen alapuló megoldásokra a hegyvidéki régiókban, ahol elszórt falvak találhatók) és különösen az előrelépésre azon lehetőségek terén, amelyeket digitalizáció és a célzott digitális átállás kínál a háztól házig utazás és a fenntartható és intelligens mobilitás tekintetében, például az elektromos kerékpárok megosztása vagy a közös gépkocsihasználat vidéki szinten való használata révén – ez utóbbi néhány egyszerű, kreatív megoldással is elősegíthető, például a LEADER által támogatott „Mitfahrerbänke” (magyarul utaspadok) segítségével.
Ezek ugyanis valóban egyszerű padok, amelyeket a falvakban stratégiai pontokon alakítanak ki és helyeznek el annak érdekében, hogy megkönnyítsék az utasszállítást és az utazást a tömegközlekedés által ritkán használt útvonalakon, strukturális és pontos mobilitási megoldásokat kínálva (például az ökoturizmussal összefüggésben), ezáltal előmozdítva a megosztott mobilitási kultúrát, ily módon pedig a környezet védelmét.
Következésképpen a lehetséges konkrét kiegészítésekre vonatkozó elképzeléseken túl fontos e kísérleti projekt folytonosságának biztosítása, mivel a vidéki térségekben a fenntartható mobilitás uniós szakpolitikai folyamata még mindig a kidolgozás korai szakaszában jár.
A kísérleti projekt középpontjában ezért továbbra is a mobilitási igényeknek a már folyamatban lévő projektekkel (például az „intelligens falvak”, a „SMARTA” stb.) való összekapcsolása áll, és különösen a vidéki és távoli területek helyreállítási potenciáljára összpontosít a Covid19 utáni időszakban.
Mint már említettük, a kísérleti projektnek továbbra is annak vizsgálatára kell törekednie, hogy miként lehetne a legjobban megszervezni és fejleszteni a vidéki területeket saját mobilitási megoldásaikkal, hogy zökkenőmentesen és a legfenntarthatóbb módon kapcsolódjanak a legközelebbi városi agglomerációkhoz és a szomszédos falvakhoz.
Ebben az értelemben – a városi környezetben megvalósított fenntartható városi mobilitási tervek sikertörténetére építve – meg lehetett vizsgálni az integrált, fenntartható vidéki mobilitási tervek vidéken való megfelelőjének létrehozására irányuló munka lehetőségét.