L 20/2
ET
Euroopa Liidu Teataja
31.1.2022
COVID-19 pandeemia on selge näide vajadusest tugevdada terviseühtsuse põhimõtte kohaldamist liidus, et saavutada paremaid rahvatervisealaseid tulemusi, sest nagu on märgitud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2021/522 kehtestatud programmis „EL tervise heaks“, (4) „on inimeste tervis seotud loomatervise ja keskkonnaga ning … terviseohtude vastu võitlemise meetmetes tuleb neid kolme mõõdet arvesse võtta“.
(3)
COVID-19 pandeemia enneolematu kogemus on toonud esile ka liidu ja liikmesriikide raskused sellise rahvatervise hädaolukorraga tegelemisel.
See on siinkohal näidanud vajadust tugevdada liidu rolli, et tulemuslikumalt hallata ravimite kättesaadavust ning meditsiiniseadmete ja in vitro diagnostikameditsiiniseadmete ja nende vastavate abiseadmete (edaspidi koos „meditsiiniseadmed“) kättesaadavust ning töötada välja meditsiinilised vastumeetmed rahvatervisele avalduvatele ohtudele reageerimiseks juba varajases etapis ühtlustatud viisil, mis tagaks koostöö ja koordineerimise liidu, liikmesriigi ja piirkondlike pädevate asutuste, ravimi- ja meditsiiniseadmete tööstuse ning muude ravimite ja meditsiiniseadmete tarneahelas osalejate, sealhulgas tervishoiutöötajate vahel.
Liit peab küll tervishoiule omistama suurema tähtsuse, kuid liidu suutlikkust tagada kvaliteetsete tervishoiuteenuste jätkuv osutamine ning valmidust epideemiate ja muude terviseohtudega tegeleda on suuresti takistanud selgelt kindlaks määratud õigusraamistiku puudumine pandeemiale reageerimise haldamiseks ning terviseametite piiratud volitused ja vahendid, samuti liidu ja liikmesriikide piiratud valmidus rahvatervise hädaolukorraks, mis mõjutab suuremat osa liikmesriikidest.
(4)
Ravimite ja meditsiiniseadmete nappuse probleemil on erinevad ja keerukad algpõhjused, mida tuleb koos eri sidusrühmadega täiendavalt kaardistada, mõista ja analüüsida, et oleks võimalik nendega terviklikult tegeleda.
Nappuse paremaks mõistmiseks tuleks kindlaks teha tarneahela nõrgad lülid.
COVID-19 pandeemia puhul oli ravivahendite nappusel mitu põhjust, alustades kolmandate riikide tootmisraskustest ning lõpetades liidusiseste logistika- ja tootmisprobleemidega, mille puhul põhjustas vaktsiininappust ebapiisav tootmissuutlikkus.
(5)
Ravimite ja meditsiiniseadmete sageli keerukate tarneahelate häired, riiklikud ekspordipiirangud ja -keelud, selliste kaupade vaba liikumist takistavad piiride sulgemised, ebakindlus, mis on seotud selliste kaupade pakkumise ja nõudlusega COVID-19 pandeemia korral, ning asjaolu, et teatavaid ravimeid või toimeaineid liidus ei toodeta, on kogu liidus suurel määral takistanud siseturu tõrgeteta toimimist ja suurtele rahvaterviseohtudele reageerimist, millel on liidu kodanikele tõsised tagajärjed.
(6)
Raviminappuse probleemiga tegelemine on pikka aega olnud liikmesriikide ja Euroopa Parlamendi prioriteet, nagu näitavad mitmed Euroopa Parlamendi raportid, näiteks Euroopa Parlamendi 17. septembri 2020. aasta resolutsioon ravimite nappuse ja tekkiva probleemi lahendamise kohta, (5) ning arutelud Euroopa Liidu Nõukogus.
Sellegipoolest on see probleem seni veel lahendamata.
(7)
Raviminappus kujutab endast üha suuremat ohtu rahvatervisele, millel on tõsine mõju tervishoiusüsteemidele ja patsientide õigusele saada sobivat ravi.
Ravimite suurenenud üleilmne nõudlus, mida COVID-19 pandeemia teravdas, on raviminappust veelgi süvendanud, liikmesriikide tervishoiusüsteeme nõrgestanud ning kaasa toonud märkimisväärseid riske patsientide tervisele ja hooldusele, mis seisnevad eelkõige järgmises: haiguse progresseerumine ja sümptomite süvenemine, pikemad viivitused või katkestused hoolduses või ravis, pikem haiglaraviperiood, suurem risk puutuda kokku võltsitud ravimite, ravivigade või kõrvaltoimetega, mis tulenevad kättesaamatute ravimite asendamisest alternatiivsete ravimitega, patsientide suur psühholoogiline stress ja tervishoiusüsteemide kasvavad kulud.
(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. märtsi 2021. aasta määrus (EL) 2021/522, millega luuakse liidu tervisevaldkonna tegevusprogramm (programm „EL tervise heaks“) ajavahemikuks 2021–2027 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 282/2014 (ELT L 107, 26.3.2021, lk 1).
(5) ELT C 385, 22.9.2021, lk 83.