30.12.2022
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 498/49
keskendudes tõelisele usalduspartnerlusele kohalike ja piirkondlike omavalitsustega ...
47. tõdeb 2021–2027. aasta ühtekuuluvuspoliitika teatavat tsentraliseerimist ning partnerluse põhimõtte ja piirkondlike omavalitsuste rolli õõnestamist rakenduskavade investeerimisvajaduste kindlaksmääramisel; 48.
kiidab ühtekuuluvusaruandes väljendatud kavatsust tugevdada mitmetasandilist valitsemist ja partnerluse põhimõtet;
49. toetab hiljuti käivitatud Euroopa partnerluse praktikakogukonna algatust aastateks 2021–2027, mis peaks viima Euroopa partnerluse käitumisjuhendi märkimisväärse täiustamiseni; 50. rõhutab ühtekuuluvuspoliitika ainulaadset lähenemisviisi, mille puhul Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide rakenduskavad põhinevad kohalikul tasandil kindlaks määratud piirkondlike vajaduste analüüsil ning järgivad täielikult kaasavat ja demokraatlikku protsessi, vastandina taaste- ja vastupidavusrahastust toetatavatele riiklikele taastekavadele, mis koostati suures osas ilma piirkondi kaasamata; 51. kutsub seetõttu komisjoni üles suurendama piirkondade rolli struktuuri- ja investeerimisfondide haldamisel ning tugevdama partnerlusega seotud õigusnorme, pidades eelkõige silmas 2027. aasta järgsel perioodil; Ühtekuuluvuspoliitika kui vahend elanikkonna vähenemise peatamiseks sisemaa-aladel ning maa- ja mägipiir­ kondades 52. väljendab muret elanikkonna järkjärgulise vananemise, sündimuse vähenemise ja rahvastikukao pärast sise­ maa-aladel, iseäranis maa- ja mägipiirkondades; 53. märgib, et sellised majanduslikud ja sotsiaalsed häired nagu hiljuti COVID-19 pandeemia ja Ukraina konflikti põhjustatud probleemid mõjutavad noorte tulevikuootusi; 54. rõhutab, kui oluline on koostada ELi demograafiastrateegia, võttes eelkõige arvesse võimalusi, mida pakuvad seaduslikud rändevood meie liidus, tugevdades ühtlasi ebaseadusliku sisserände koordineerimist ning pakkudes pagulastele toetust ja kaitset; Eritähelepanu püsivate geograafiliselt ebasoodsate tingimustega piirkondadele 55. peab kahetsusväärseks, et ühtekuuluvusaruandes pööratakse üksnes pealiskaudset tähelepanu probleemidele, millega seisavad silmitsi püsivate geograafiliselt ebasoodsate tingimustega piirkonnad ja äärepoolseimad piirkonnad; 56. nõuab, et kõigis ühtekuuluvuspoliitika tulevikku käsitlevates reformiprojektides pöörataks erilist tähelepanu ELi toimimise lepingu artiklis 174 määratletud püsivate geograafiliselt ebasoodsate tingimustega piirkondadele, eelkõige saartele, hõredalt asustatud piirkondadele, piiriülestele ja mägipiirkondadele, ning äärepoolseimatele piirkondadele; 57. rõhutab olulist tööd, mida Euroopa Parlament on teinud saarte ühtekuuluvuse küsimuses, ning tunnistab Euroopa saarte tegevuskava tähtsust; 58. tunneb maapiirkondadega seoses heameelt asjaolu üle, et ühtekuuluvusaruandes tunnistatakse demograafiliste muutuste võimalikku negatiivset mõju Euroopa ühtekuuluvusele; nõuab sellest tulenevalt, et Euroopa Komisjon tugevdaks tulevikus ühtekuuluvuspoliitika investeeringuid ja vahendeid ning ÜPP strateegiakavasid – võttes arvesse maapiirkondade elanikkonna ja territooriumi osakaalu kogu ELis – eelkõige piirmäärade kaudu, mis kehtivad artiklis 174 tunnustatud piirkondadele ning maa- ja linnapiirkondade koostööle, millest igaühel on piirkonna harmoonilist arengut silmas pidades suhtelisi ja täiendavaid eeliseid; 59. rõhutab samal ajal suurlinnapiirkondade positiivset rolli sidusa arengu tagamisel, kuna nad jaotavad asjaomases piirkonnas rikkust ja kasu ning loovad tõhusamaid linna- ja maapiirkondade vahelisi sidemeid.
Komitee kordab, SKP elaniku kohta ei anna arengutasemest täit ülevaadet, ning soovitab kasutada sotsiaalarengu indeksi metoodikat, et teha kindlaks kõige pakilisemad probleemid, mille lahendamist on vaja suurlinnapiirkondades ühtekuuluvuspoliitika vahenditest rahastada (2);
(2)
Euroopa Regioonide Komitee arvamus teemal „Suurlinnapiirkondade probleemid ja nende koht tulevases 2020. aasta järgses ühtekuuluvuspoliitikas“ (ELT C 79, 10.3.2020, lk 8).