29.12.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 495/17
Värdlandet och de sponsrande länderna undertecknar ett samarbetsavtal för det gemensamma projektet.
I den politiska överenskommelsen på hög nivå anges att var och en av dem ska tilldelas den statistiska mängd förnybara energi som motsvarar den mängd el landet sponsrar.
Eftersom den havsbaserade vindkraftparken är belägen i värdlandets exklusiva ekonomiska zon kommer den som standard att tilldelas den statistiska mängden förnybar energi, som sedan skulle behöva omfördelas enligt avtalet.
Värdlandet och det sponsrande landet gör en kostnads-nyttoanalys för att fastställa de mest relevanta kostnaderna och fördelarna samt deras effekter.
I sin kostnads-nyttoanalys beslutar de att fokusera på kostnader för energiproduktion, kostnader för systemintegration, växthusgasutsläpp, luftföroreningar och andra lokala föroreningar, försörjningstrygghet och innovationseffekter.
För att fastställa deras effekter på kostnads-nyttofördelningen tar de även med och bedömer stödkostnader samt effekterna på statistiken över förnybara energikällor.
Medlemsstat A (värd)
Medlemsstat B (sponsrande)
Medlemsstat C (statistisk överföring)
Energiproduktion
40 %
60 %
Ej tillämpligt
Statistik
40 %
50 %
10 %
40 %
60 %
Ej tillämpligt
Kostnader för systemintegration ( )
100 %
Ej tillämpligt
Ej tillämpligt
Minskade växthusgasutsläpp
40 %
60 %
Ej tillämpligt
Luftföroreningar och andra lokala föroreningar
40 %
60 %
Ej tillämpligt
Försörjningstrygghet
40 %
60 %
Ej tillämpligt
Stödkostnader 1
( ) Bärs av systemansvarig för överföringssystem.
1
De två samarbetande parterna enas om att fokusera på stödkostnader, statistik och systemintegrationskostnader vid kostnads-nyttofördelningen och bortse från övriga kostnader och fördelar.
I nästa steg sammanfattar värdlandet och det sponsrande landet alla kostnader och fördelar för var och en av dem, vilket leder till en total nettofördel/nettokostnad per medlemsstat.
Eftersom värdlandet står för alla kostnader för systemintegration åsamkas det en nettokostnad och kräver att kostnaderna för systemintegration ska räknas in i överföringspriset.
I allmänhet bestäms förhandlingsutrymmet för överföringspriset av de samarbetande medlemsstaternas relativa bidrag till stödutbetalningarna.
Beroende på om stödkostnaderna relativt sett är högre i det sponsrande landet eller i värdlandet kommer antingen det ena eller det andra att gynnas av samarbetet när det gäller stödutbetalningarna.
I allmänhet beror det lägsta överföringspriset på de extra stödkostnader som antingen medlemsstat A eller B ådrar sig, och taket är de totala stödkostnadsbesparingarna.
Låt oss anta att de teknikspecifika stödkostnaderna är högre i det sponsrande landet än i värdlandet.
Samarbetet leder därmed till kostnadsbesparingar i det sponsrande landet, medan stödkostnaderna i värdlandet kan öka (jämfört med ett scenario utan samarbete).
Samarbetet leder dock till en nettokostnadsbesparing, eftersom de totala stödkostnaderna är lägre vid samarbete än utan samarbete.
I exemplet ådrar sig värdlandet högre stödkostnader än den skulle ha haft utan samarbete, vilket skulle leda till en ekonomisk kompensation i form av en överföring till värdlandet.
Överföringspriset fastställs efter förhandlingar, men det bör få båda länderna att betrakta samarbetet som fördelaktigt, dvs. för värdlandet måste priset vara minst lika högt som, men helst högre än de extra stödkostnaderna, och för det sponsrande landet måste priset vara lägre än dess totala kostnadsbesparingar.
Länder kan naturligtvis också ha icke-ekonomiska samarbetsmotiv, vilket kan göra att de accepterar ett lägre/högre överföringspris.
Vid beräkningen av överföringspriset (euro/kWh) räknar länderna också med att kostnaderna för systemintegration delas lika, oavsett den totala volymen framtida förnybar energi och de kostnader som båda länderna ådragit sig.