29.12.2022
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
C 495/17
Isäntäjäsenvaltiot ja sijoittavat jäsenvaltiot allekirjoittavat yhteishanketta koskevan yhteistyösopimuksen.
Korkean tason poliittisessa sopimuksessa todetaan, että kullekin niistä jaetaan se määrä hankkeen uusiutuvia energialähteitä koskevia tilastoja, joka vastaa kyseisen maan tukemaa sähkön määrää.
Koska merituulipuisto sijaitsee isäntämaan talousvyö­ hykkeellä, sille jaetaan oletusarvoisesti uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot, jotka olisi sitten jaettava uudelleen sopimuksen mukaisesti.
Isäntämaa ja sijoittava maa tekevät kustannus-hyötyanalyysin, jossa yksilöidään tärkeimmät kustannus- ja hyötyerät ja niiden vaikutukset.
Ne päättävät keskittyä kustannus-hyötyanalyysissaan energiantuotannon kustannuksiin, järjestelmän integrointikustannuksiin, kasvihuonekaasupäästöihin, ilmansaasteisiin ja muuhun paikalliseen saastumiseen, toimitusvarmuuteen ja innovointivaikutuksiin.
Jotta ne voivat määrittää niiden vaikutukset kustannusten ja hyötyjen jakamiseen, ne sisällyttävät ja arvioivat myös tukikustannuksia sekä vaikutuksia uusiutuvia energialähteitä koskeviin tilastoihin.
Jäsenvaltio A (isäntä)
Jäsenvaltio B (sijoittaja)
Jäsenvaltio C (tilastollinen siirto)
Tuotettu uusiutuva energia
40 %
60 %
Ei sovelleta
Uusiutuvia energianlähteitä koskevat tilastot
40 %
50 %
10 %
Tukikustannukset
40 %
60 %
Ei sovelleta
Järjestelmän integrointikustannukset (1)
100 %
Ei sovelleta
Ei sovelleta
Kasvihuonekaasupäästöjen vähennykset
40 %
60 %
Ei sovelleta
Ilmansaasteet ja muu paikallinen saastuminen
40 %
60 %
Ei sovelleta
Toimitusvarmuus
40 %
60 %
Ei sovelleta
(1) Siirtoverkonhaltijan vastuulla.
Kaksi yhteistyössä toimivaa osapuolta sopivat keskittyvänsä kustannusten ja hyötyjen jakamisessa ainoastaan tukikustannuksiin, uusiutuvia energialähteitä koskeviin tilastoihin ja järjestelmän integrointikustannuksiin ja jättävänsä huomiotta kaikki muut kustannus- ja hyötyerät.
Seuraavassa vaiheessa isäntämaa ja sijoittava maa kokoavat yhteen kaikki kustannukset ja hyödyt kunkin maan osalta, mikä johtaa kokonaisnettohyötyyn/-kustannuksiin jäsenvaltioittain.
Koska isäntämaa vastaa kaikista järjestelmän integrointikus­ tannuksista, sille aiheutuu nettokustannuksia ja se vaatii, että järjestelmän integrointikustannukset otetaan huomioon siirtohinnassa.
Yleisesti ottaen siirtohinnan neuvotteluvara määräytyy sen mukaan, mikä on yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden suhteellinen osuus tukikustannuksista.
Riippuen siitä, ovatko tukikustannukset jommassakummassa jäsenvaltiossa (sijoittavassa jäsenvaltiossa tai isäntäjäsenvaltiossa) korkeammat suhteessa toiseen, jompikumpi niistä saa tukimaksujen osalta hyötyä yhteistyöstä.
Yleensä siirron pohjahinta määräytyy joko jäsenvaltiolle A tai B aiheutuvien ylimääräisten tukikustannusten perusteella, ja kattohinta on tukikustannusten kokonaissäästö.
Oletetaan, että teknologiakohtaiset tukikustannukset ovat korkeammat sijoittavassa jäsenvaltiossa kuin isäntäjäsenvaltiossa.
Yhteistyö johtaa näin ollen kustannussäästöihin sijoittavassa jäsenvaltiossa, kun taas isäntäjäsenvaltiossa tukikustannukset saattavat nousta (verrattuna tilanteeseen ilman yhteistyötä).
Yhteistyö johtaa kuitenkin nettokustannussäästöihin, koska tuen kokonaiskustannukset ovat yhteistyön yhteydessä pienemmät kuin tilanteessa, jossa yhteistyötä ei olisi.
Esimerkissä isäntäjäsenvaltiolle aiheutuu korkeammat tukikustannukset kuin sille aiheutuisi tilanteessa, jossa yhteistyötä ei ole, mikä johtaisi rahalliseen korvaukseen isäntäjäsenvaltiolle siirron muodossa.
Siirtohinta määritetään neuvottelemalla, mutta sovittavan määrän olisi tarjottava molemmille maille riittävät kannustimet pitää yhteistyötä hyödyllisenä.
Toisin sanoen sen on vähintään katettava isäntäjäsenvaltiolle aiheutuvat ylimääräiset tukikustannukset, ja sijoittavalle jäsenvaltiolle sen on oltava pienempi kuin sen kokonaiskustannussäästöt.
Mailla voi tietysti olla myös muita kuin taloudellisia syitä jatkaa yhteistyötä, mikä saattaa vaikuttaa niiden halukkuuteen hyväksyä alhaisempi tai korkeampi siirtohinta.
Ne laskevat tulevan tuotetun uusiutuvan energian kokonaismäärän ja kummallekin maalle aiheutuvien kustannusten perusteella siirtohinnan (euroa/kWh), jossa otetaan huomioon myös järjestelmän integrointikustannusten jakaminen tasan niiden kesken.