27.12.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 493/15 Úterý 7. června 2022
40.
vítá, že se turecká vláda rozhodla ratifikovat Pařížskou klimatickou dohodu, že se zavázala stát se do roku 2053 uhlíkově neutrální a že oznámila, že se přizpůsobí Zelené dohodě pro Evropu; domnívá se, že provádění Zelené dohody pro Evropu je pro EU a Turecko významnou příležitostí ke sladění jejich obchodní a klimatické politiky, a vyzývá EU, aby s Tureckem v této souvislosti úzce koordinovala a podporovala ho v ambiciózních opatřeních na ochranu klimatu; bere na vědomí, že v oblasti ekologické transformace mohou spolupráci mezi EU a Tureckem napomoci agentury a průmyslové aliance EU; vyzývá Turecko, aby pokračovalo ve sbližování se směrnicemi a acquis EU v oblasti životního prostředí a klimatu; vyzývá tureckou vládu, aby dostála tomu, co oznámila, a vypracovala národní strategii a akční plán pro smysluplné snížení emisí CO2; oceňuje práci obránců environmentálních práv a varuje před katastrofálním dopadem velkých projektů veřejné infrastruktury na životní prostředí; bere na vědomí, že v roce 2021 byla zahájena stavba istanbulského průplavu, a zdůrazňuje varování ochránců životního prostředí a komory inženýrů v oblasti životního prostředí, podle kterých tento průplav ohrozí už tak slabé zásobování Istanbulu vodou, zdevastuje okolní ekosystém a naruší přirozenou rovnováhu mezi Černým a Marmarským mořem; vyzývá turecké orgány, aby na ochranu Marmarského moře přijaly okamžitá opatření a zakázaly veškeré projekty infrastruktury, které by jej dále znečišťovaly; vítá v tomto ohledu rozhodnutí turecké vlády udělit Marmarskému moři zvláštní status chráněného prostředí; znovu vyzývá tureckou vládu, aby zastavila své plány na výstavbu jaderné elektrárny Akkuyu a aby s vládami sousedních zemí konzultovala veškerý další vývoj projektu této elektrárny, která se má nacházet v oblasti ohrožené silnými zemětřeseními, což představuje vážnou hrozbu nejen pro Turecko, ale i pro celou oblast Středomoří;
41.
uznává, že Turecko může provádět vlastní zahraniční politiku v souladu se svými zájmy a cíli, ale očekává, že tuto politiku bude hájit prostřednictvím diplomacie a dialogu na základě mezinárodního práva a že jako kandidátská země bude svou politiku stále více sbližovat s politikou EU; domnívá se, že spolupráce mezi EU a Tureckem v oblasti zahraniční a bezpečnostní politiky má zásadní význam a že mají-li být budoucí bezpečnostní struktury EU, zejména v sousedství, účinné, bude zapotřebí, aby EU s Tureckem strategicky spolupracovala a lépe komunikovala; domnívá se, že v řadě oblastí zahraniční politiky, jako jsou záležitosti týkající se Ukrajiny a Afghánistánu, lze mezi EU a Tureckem dosáhnout intenzivnější spolupráce; připomíná rovněž, že EU a NATO jsou i nadále nejspolehlivějšími dlouhodobými partnery Turecka v rámci mezinárodní spolupráce v oblasti bezpečnosti, a vyzývá Turecko, aby si s ohledem na své postavení člena NATO a kandidátské země EU zachovalo politickou soudržnost v oblasti zahraniční a bezpečnostní politiky; vyzývá tureckou vládu, aby k žádostem Finska a Švédska o členství v NATO přistupovala v dobré víře, aby se konstruktivně zapojila do úsilí o vyřešení možných otevřených problémů v souladu s hodnotami a právními požadavky EU a aby se v tomto procesu zdržela jakéhokoli nepřiměřeného tlaku; vyjadřuje v této souvislosti politování nad tím, že ze všech kandidátských zemí je Turecko nejméně sladěno (14 %) se společnou zahraniční a bezpečnostní politikou (SZBP) a společnou bezpečnostní a obrannou politikou (SBOP), a znovu Turecko vyzývá, aby ze všeho nejdříve tento trend zvrátilo, neboť s ohledem na různé výzvy v regionu i na celém světě mají společná opatření velký potenciál; v této souvislosti se znepokojením konstatuje, že zahraniční politika Turecka byla v posledních letech v rozporu s prioritami EU v rámci SZBP, a to i pokud jde o Kavkaz, Sýrii, Libyi a Irák;
42. oceňuje nedávné sblížení mezi Tureckem a Arménií, pokud jde o rozhodnutí navázat dvoustranné kontakty, jmenování zvláštních zástupců a obnovení letů mezi oběma zeměmi; domnívá se, že tento pokus představuje velmi pozitivní vývoj, který má příznivý dopad na prosperitu a bezpečnost v regionu; vybízí obě strany, aby v tomto úsilí pokračovaly s cílem plně normalizovat své vztahy, a vyzývá EU, aby tento proces aktivně podporovala; vybízí Turecko, aby připravilo půdu pro to, aby se turecký a arménský národ skutečně usmířily, včetně urovnání sporu týkajícího se genocidy Arménů, a aby plně dodržovalo své závazky chránit arménské a jiné kulturní dědictví; vyjadřuje naději, že by to mohlo vést k normalizaci vztahů na jižním Kavkazu; dále vítá diplomatické úsilí Turecka o normalizaci vztahů s různými zeměmi Blízkého východu, zejména s Izraelem; znovu vybízí Turecko, aby uznalo genocidu Arménů;
43. konstatuje, že navzdory některým náznakům deeskalace ve východním Středomoří od poslední zprávy o Turecku byl v poslední době zaznamenán nový nárůst napětí; je si však plně vědom toho, že jakákoli pozitivní dynamika se může kdykoli zvrátit, zatímco základní problémy zůstávají nadále nevyřešeny; vyjadřuje v této souvislosti politování nad tím, že turečtí úředníci nedávno prohlásili, že zpochybňují svrchovanost Řecka nad některými jeho ostrovy, neboť tato prohlášení jsou kontraproduktivní a narušují bezpečnostní situaci v této oblasti; nadále žádá Turecko a všechny zúčastněné strany, aby se v dobré víře zapojily do urovnání sporů poklidným způsobem a aby se zdržely veškerých jednostranných kroků či hrozeb; nadále zejména vyzývá všechny strany, aby se v dobré víře a v souladu s mezinárodními pravidly a zásadami skutečně a kolektivně zapojily do jednání o vymezení výlučných ekonomických zón a kontinentálního šelfu; v této souvislosti odsuzuje zásahy tureckých válečných lodí proti výzkumným plavidlům, která provádějí průzkumy ve výlučné ekonomické zóně vymezené Kyperskou republikou; dále odsuzuje, že Turecko narušuje řecký vzdušný prostor, např. tím, že jeho letadla přelétají nad obydlenými oblastmi, a že tímto jednáním porušuje svrchovanost i svrchovaná práva členských